SKOGSPOI.ITISKA INLÄGG. 337 



Tertid torde det ej vara för djärft att l)eteckna den förra sifitVan såsom för 

 låg, då för dem utav lappmarksskogarna, som ligga i Lycksele och äga ett 

 bättre avsättningsläge än skogarna i Stensele, minimidimensionen för den av- 

 sättningsbara torrskogen satts större än för de senare, något som ej kan vara 

 riktigt. Redan 1909 såldes f. ö. från Säters kronopark torrgran ned till en 

 dimension av 12 cm. vid brösthöjd; enligt domänstyrelsens uppgift skulle 

 minsta avsättningsbara dimension i dessa trakter nu vara 25 cm., något som 

 förefaller orimligt. Genom enbart de anförda siffrorna kan därför det gjorda 

 påståendet ej anses vara bevisat. 



Domänstyrelsen gör vidare ett uttalande rörande virkets kvalitéförsämring 

 genom parasitsvampar. Denna fråga är för Sveriges vidkommande synnerli- 

 gen outredd, och man äger, enligt vad vetenskapsmän till mig uttalat, inga- 

 lunda rätt att, såsom styrelsen synes vilja göra, från förhållandena i Tyskland 

 draga slutsatser för vårt vidkommande rörande en viss svamps hastighet att 

 gripa omkring sig i ett infekterat träd. Styrelsen framhåller, att den skadli- 

 gaste parasitsvampen, talltickan, förekommer å stora trakter, särskilt i övre 

 Norrland, anmärkningsvärt litet utbredd. Hon bliver därför ä dessa trakter 

 ej heller den skadligaste, en ära, som väl tillkommer grantickan och rottic- 

 kan. I sin skrift »Skogens viktigaste parasitsvampar» beräknar Einar Berg- 

 gren, att antalet vrak för Norrlands kronoskogar på gnmd av angrepp genom 

 talltickan uppgår till minst 2 % av de stämplade (150 — 300-åriga) träden. 

 Vid en avverkning av 11,000 träd, (150 — 350-åriga) huvudsakligen gran inom 

 Tärendö revir i Norrbotten från 9" vid brösthöjd fann man förlusten genom 

 lump och vrak till följd av rötor uppgå till 5 % av partiets värde. Själv har 

 jag vid en undersökning, som hänför sig till skogar med en areal av 30 000 

 har produktiv skogsmark, funnit, att vid brösthöjd voro rötskadade av tall 

 4.7 och av gran 11.3 %. Dessa tal äro för små, då de varken angiva stubb- 

 röta, som ej sträckt sig till brösthöjd, eller toppröta. Rötskadan i de norr- 

 ländska skogarna kan emellertid efter allt att döma anses vara högst betyd- 

 lig. Huru hastigt den griper omkring sig, känna vi ingenting om. Det är 

 under sådant förhållande ingen saklig grund för domänstyrelsens påstående, 

 att tillväxten på den övermogna skogen i Västerbottens läns lappmark, som 

 visat sig uppgå till 0.4 å 0.6 %, »torde mer än väl uppväga den minskning 

 i duglig massa, som åstadkommes genom rötornas utbredning». 



Domänstyrelsen anser det vara en vinst, att de gamla överåriga bestånden 

 utbytas mot växtligare skog så fort detta ekonomiskt låter sig göra, men fram- 

 håller, att det ej får ske på större bekostnad av försäljningsprisen. Cenom 

 grafiska framställningar vill man visa, att en väsentlig prisstegring å virke ägt 

 rum och synnerligast å de mindre dimensionerna, som nu fått värde genom 

 cellulosaindustrien, varit ansenhg — enligt domänstyrelsens framställning över 

 13 % om året i Angermanälvens floddal under tidsperioden 1905— 1914. 

 Härutav anser domänstyrelsen det framgå, att det ej varit ekonomiskt att sälja 

 virke från statens skogar till pris, som med en högre i)rocent understiger det 

 värde, virket med hänsyn till beskaffenhet och marknadsläge anses böra äga. 

 Om även något mera skog torkat genom återhållsamhet i försäljningarna, så 

 gällde även för torrskogen en betydande dyrhetstillväxt. Det hänvisades slut- 

 ligen till en utredning, som av generaldirektör Fredenberg gjorts rörande 

 verkningarna av den olika avverkningspolitik, vilken tillämpats dels på Hamra 

 kronopark dels å Orsa besparingsskog, en utredning, vilken såsom bil. 7 åt- 



22 Skogsvårds föreningens Tidskrift, igrj. 



