SKOGSPOLITISKA INLÄGG. ;^;^g 



Ständigt tillgodogörande av de L-nskilda skogstillgångarna. — Doniänstvrelsen 

 förmenar nu, att del har sina svårigheter att fä sälja ökade avverkningar, och 

 anför samtidigt, att den beslutat en ökning av dessa up]) till 2,5 % av för- 

 rådet. Vad svårigheten att sälja angår, så är det väl ej sä alldeles säkert,' 

 att den är så stor. Möjligen blir det nödigt att i förvaltningen ej blott teore- 

 tiskt utan även i handling intöra ett något mera köpmannamässigt tillväga- 

 gångssätt.. Vad åter beträtiar den i utsikt ställda ökningen, så frågar man 

 sig, huru domänstyrelsen, som saknar kunskaji om förrådets storlek, skall kunna 

 veta, när den fått up]) avverkningen till 2,5 % av förrådet. Då denna fråga 

 svårligen kan besvaras, förrän inventering av förrådet ägt rum, innebär den 

 ett ytterligare motiv för denna inventerings verkställande. 



(lent emot domänstyrelsens återhållande avverkningsjjolitik står deras yr- 

 ^cande, som vilja en hastig och kraftig ökning av avverkningsbeloppet. Del 

 gives ju olika skiftningar i dessa yrkanden. Ett har gått ut |)å att det över- 

 mogna förrådet skulle uttagas under en viss ])å förhand bestämd över- 

 gångstid. Denna har föreslagits något olika till 40 ä 50 år. Det synes mig, 

 att förfäktarna av dessa åsikter ej alltid fullt klargjort för sig konsekvensen ax 

 deras genomförande. Såvitt jag kan se - ett bestämt omdöme är ej möjligt 

 att i frågans nuvarande outredda skick fälla — .skulle dock följden af en så 

 forcerad avverkning bliva, att nödiga föryngringsåtgärder ej kunde vidtagas ax- 

 brist ])å arbetskrafter. Och skulle följden av den j)åyrkade avverkningsi)oli- 

 tiken bliva, att vi finge stora kalmarker utan föryngring, så är ej så särdeles 

 mycket \unnel, även om statskassan under avverkning.såren erhållit ett rikligt 

 tillflöde. I lika hög grad, som jag ställt mig betänksam inför den j)olitik, 

 som hatt till resultat Hamra kronoparks stora förråd av övermogen skog, lika 

 mycket betvivlar jag, att förhållandena å Orsa bes])aringsskog få betraktas som 

 det eftersträvansvärda idealtillståndet. Någonstädes mellan dessa båda i)oIer 

 är det, som man får söka sanningen, men varest det är ej möjligt att på 

 objektiva grunder avgöra, så länge man saknar kunskap om virkesförrådets 

 storlek och beskaffenhet. För närvarande torde å ömse sidor en del känslo- 

 stämningar spela in, vilka emellertid hava absolut intet med en sund skogs- 

 politik att skaffa. 



Uti en härpå följande avdelning behandlar domänstyrelsen sitt cirkulär a\ 

 den 28 maj 1902 angående allmänna skogars indelning till ordnad timmer- 

 blädning. De första tvä raderna i denna avdelning innehålla en up])enbar 

 oriktighet. Styrelsen säger nämligen, att statsrevisorerna till granskning upp- 

 tagit detta indelningscirkulär, och utgående frän detta ])åstäende for styrelsen 

 en |)olemik ])å några sidor mot revisorerna. Ktt u])pmärksammare aktgivande 

 på vad dessa \erkligen skrivit hade besparat styrelsen detta. Revisorerna hava 

 omnämnt, att cirkulärets i fråga föreskrifter \arit föremål för kritik och anse 

 sig i korthet böra redogöra för denna, vilken de finna kunna innefattas i tre 

 angivna ])unkter. Därefter skriva revisorerna, att de e/ till granskning ujjptaga 

 de skäl, som anförts för de olika anmärkningarna, men anse sig kunna kon- 

 statera en enighet hos de kritiserande därom, att det fbreskri\na beräknings- 

 sättet leder till för små avverkningar. Slutligen heter det i re\isorernas be- 

 rättelse, att de •»sålunda ej till behandling upptaga de teoretiska skälen för eller 

 emot den av domänstyrelse?i föreskrivna metoden för avverkningsheräkningcns ul- 

 förande.i: Det påstående, som domänstyrelsen gör, att re\isorerna i detta a\- 

 seende utövat en kritik, är alltså felaktigt. 



