SKOGSPOI.ITISKA INLÄGG. 345 



att avtorkningen ä skogen varit större under sistnämnda tid än under den 

 förstnämnda. »Så torde emellertid icke hava varit fallet , säger styrelsen, 

 snarare och helt säkert har ett motsatt förhällande varit rådande. Ehuru 

 otvivelaktigt ett visst under skilda år växlande antal träd årligen avtorkar ä 

 kronoparken, hava enligt uppgift frän vederbörande kronojägare de under åren 

 1907 — 1 9 14 avverkade torrträden till sin hu\udmassa utgjorts av träd, som 

 avtorkat därförut' . Kn mycket stor del av dessa torde hava utgjorts av torr- 

 träd, som uppkommit under granbarksborrens härjningar i slutet av 1890- 

 talet; undra hade varit sedan länge torra tallträd. — Detta å ena sidan. A 

 undra sidan säger sig styrelsen hava av kronojägaren erfarit, att de senare 

 åren å nu ifrågavarande trakter jämförelsevis större torka uppstått å gran- 

 skogen, \ilket enligt kronojägarens åsikt skulle bero av stormskadu. Domän- 

 styrclscn anser, att det i någon mån kan tillskrivas den år 19 14 a\lidne re- 

 virförvaltarens sjuklighet, att ej avverkningarna under senare åren blivit större, 

 något som även styrelsen anser kunde hava varit ändamålsenligt. 



I' ti styrelselsens ovanstående båda uttalanden rörande avtorkningen ligger, 

 >om man finner, en uppenbar motsägelse. Dels anser styrelsen, att avtork- 

 ningen ä skogen varit större under perioden intill 1907, dels meddelar den, 

 utt under senaste åren en jämförelse större torka uppstått. Dä jag åtföljde 

 statsrevisorerna vid deras besök å kronoparken, hade jag tillfälle se den stora 

 del av skogen, som i deras berättelse omnämnes, och fann ett av dessa av- 

 <löende granbestånd, som varje skogsman nogsamt känner från de norra de- 

 larna a\ landet. Kronojägarens åsikt om den ökade torkans orsak måste jag 

 lämna åt sitt värde. Beståndet var i sin helhet döende; att dess avverkande 

 undanskjutits kommer helt visst att orsaka vederbörande jägmästare åtskilligt 

 l)ekymmer, då hela denna stora trakt ropar på avverkning och föryngring- 

 Knligt uppgift voro de hyggesrensningar och kulturer, som styrelsen omnäm- 

 ner och statsrevisorerna nog voro i tillfälle att bese, planerade av den av- 

 lidne revirförfattare, vars sjuklighet styrelsen till en del vill tillskriva det sorg. 

 liga tillståndet å denna skog. 



Uti sitt yttrande kommer domänstyrelsen härefter in på bestämmelserna i 

 1 9 1 2 års indelningscirkulär. Utav vad styrelsen här anför är det några ut- 

 talanden, som jag anser förtjänta av beaktande. Först vill jag emellertid, 

 eftersom jag nu kommit att taga till orda i denna sak, yttra något rörande 

 iletta cirkulärs bestämmmelser om trädens särskiljande i mogenhetsklasser. 



Dessa klasser äro följande: 



iilvecklingsbar skog eller träd med en ålder a\- i allmänhet högst omkring 

 7, av omloppstidens ärantal; 



gammal, avverkningsmogcn, men i lunutlsak frisk skog med en ålder a\' 

 minst 3/^ av omloppstidens år samt 



mera övermogen, avsevärt skadad eller annan skog, som ovillkorligen måste 

 och ävenledes kan enbart avverkas inom de närmaste 10 ä 20 åren. 



Det är i synnerhet en sak, som jag fäst uppmärksamheten vid i definitionen 

 av de bada första mogenhetsklasserna. (iränsen mellan dem ligger vid 3/^ 

 UV omloppstidens antal år. (ienom en sådan bestämmelse blir följden, såvitt 

 jag kan förstå, att omloppstiden för en skog måste bestämmas, innan förrätt- 

 ningen tager sin början. Det är väl eljest vanligt, att omloppstidens bestäm- 

 mande — där man nu skall betjäna sig av en verklig sådan — sker efter 



