34^ NILS G. RINGSTRAND. 



verkets skogsmedel'. Utdrag ur denna skulle för varje är som bilaga i i 

 exemplar medfölja årsberättelsen till överjägmästaren». 



Såsom norrländska skogskommittén framhållit, har styrelsen genom detta 

 uttalande själv fastslagit, att bokföringen av virket saknar översiktlighet, och 

 att ett sammanförande av avverkningsbeloppen är erforderligt, men styrelsen har 

 gjort förandet av den omnämnda liggaren fakultativt liksom även dess över- 

 lämnande till överjägmästaren. Bristen kunde därför ej sägas vara avhjälpt. 

 Av domänstyrelsens nu avgivna förklaring synes den fortfarande kvarstå. 



Beträffande vad styrelsen i övrigt anfört i anledning av revisorernas utta- 

 landen rörande statens skogsbokföring vill jag endast fästa uppmärksamheten 

 vid en omständighet. Revisorerna hade påpekat, att det saknades en bok- 

 föring rörande skogarnas kapitalvärde, och att det på grund av denna brist 

 ej vore möjligt för någon att giva svar på frågan, huruvida genom de nuva- 

 rande avverkningarna statens kapitaltillgång i form av skog minskades, huru- 

 vida uttaget kunde motsvara skälig ränta å kapitalet, eller huruvida någon 

 del av tillväxten fonderades och lades till kapitalet. Styrelsens uttalanden i 

 denna sak äro endast en bekräftelse på vad revisorerna framhållit, men då 

 styrelsen berör spörsmålet om räntabiliteten, kommer styrelsen in på en annan 

 fråga, som ej behöver hava direkt sammanhang med denna, nämligen frågan 

 om den ekonomiska princip, skogs- eller markränteprincipen, som bör läggas 

 till grund för omloppstidens bestämmande. Frågan har även en annan sida. 

 Enligt vad av statsrevisorernas berättelse framgår, upptages i rikets bokföring 

 värdet av statens skogar vid 19 13 års utgång till 131,577,872 kronor, och 

 det angives, att det överskott, som uppstått av domänstyrelsens hela affärs- 

 verksamhet, under året utgör 5,34 % ä det under samma tid i medeltal dis- 

 ponerade kapital, varav skogarnas värde naturligen utgör huvudparten. Att 

 denna siffra ej är ett rätt uttryck för räntan å det verkliga värdet är utan 

 vidare klart. Men huru mycket är den felaktig? Jag föreställer mig, att det 

 kunde vara av intresse att veta detta. 



I fråga om föryngringsarbetena å statens skogar hade statsrevisorerna uttalat, 

 att dessa arbetens ringa omfattning kunde tänkas hava till följd en i framti- 

 den nedsatt skogsavkastning. Särskilt stärktes denna uppfattning, när man 

 funne, i huru ringa grad skog av yngre åldersklasser vore företrädd i be- 

 stånden. En sammanställning rörande dels kostnaderna för sådana arbeten, 

 dels områdenas skogsareal och dels därifrån influtna skogsförsäljningsmedel 

 allt under 191 1 och 19 12 inom dels de fem norra distrikten, dels de av 

 revisorerna besökta reviren hade av dem lämnats. 



Härtill anmärker nu styrelsen, att jämförelsen mellan å ena sidan bruttoin- 

 komsten av skogsförsäljningsmedel, som under visst år erhålles från en skog 

 och å andra sidan skogsodlingskostnader icke utgjorde något stöd för bedö- 

 mande av huruvida erforderliga kulturåtgärder eftersatts eller icke. Uen ena 

 skogen kunde bladas och erfordra ringa skogsodling, den andra i huvudsak 

 a\^'erkas genom trakthuggning och vara i behov av vidlyftiga kulturarbeten. 

 Avverkningarna synnerligast i övre Norrland hade ej i regel kunnat utföras 

 så, att verkliga hyggen uppkommit. Numera hade ändrade förhållanden börjat 

 uppkomma genom att massaved och annan ved kunde från allt större områden 

 avyttras. Emellertid kunde sådant virke ej alltid försäljas, vilket med exempel 

 belyses. BI. a. hade från Luleå distrikt utbjudits 545,000 kbm. och från 

 Skellefteå distrikt 250,000 kbm. kolved, utan att något anbud erhållits. Större 



