K. K()RSÄKR.-INSI':N'F.NS FORSL. IILI, Olil,. SKOGSHR.-KÖRSÄK.R. I STATSANSIAI. T. 357 



börd, men anser sig dock kunna nämna, att kommittén föreslog införande av 

 försäkring av den icke avverkningsbara skogen. l'orslaget har emellertid ännu 

 icke lett till någon åtgärd från bolagens sida. 



De stora skogseldar, som härjade under sistlidna sommar, måste givetvis 

 göra försäkringsfrågan mer aktuell än någonsin. I en till statsrådet och chefen 

 för kungl. civildepartementet ställd promemoria hemställde undertecknad Laurin 

 i juli 19 14 om att utredning måtte föranstaltas angående otTentlig skogsbrand- 

 försäkring. I skrivelse av den 31 juli 191 4 U])])drog statsrådet åt försäkrings- 

 insjiektionen att inkomma med u])j)lysning rörande de möjligheter, som för 

 närvarande tinnas att inom Sverige erhålla försäkring mot skogsbrand samt 

 angående den utsträckning, i vilken sådan försäkring här förekommit. Världs- 

 kriget och därmed sammanhängande förhållanden vållade emellertid att frågan 

 fick vila. 



Nu föreligger åter förslag om Ijildande av ett nytt ömsesidigt skogsbrand- 

 försäkringsbolag. Enligt vad försäkringsinspektionen försport umgås man även 

 på andra håll med planer att bilda dylika bolag. 



Det nya bolaget, som nu söker koncession, skiljer sig från det äldre bo- 

 laget av år 19 10 i följande huvudpunkter: 



i) bolaget har ett garantikapital av 250,000 kronor, 



2) delägarnas j)ersonliga ansvarighet är obegränsad. 



Att ett garantikapital finnes, är av stor betydelse. Enligt försäkringslagen 

 äro delägarna icke underkastade uttaxering för täckande av brist annat än i 

 den mån denna överstiger garantikapitalet. Och då bolagsordningen före- 

 skriver, att bolaget skall likvidera, om ^y, av garantikapitalet förbrukats, synes 

 uttaxeringsrisken mycket väsentligt reucerad. Eörefintligheten av detta ga- 

 rantikapital gör enligt försäkringsinspektionens åsikt detta bolag väsentligt star- 

 kare än det äldre liolaget av 19 10, oaktat det senares minimiförsäkringsbestånd 

 bestämts till 50 millioner kronor och det nya bolagets endast till 25 mil- 

 lioner kronor. 



Med de vidsträckta sammanhängande skogsmarker, som finnas i landet, ur 

 det nödvändigt, att ett bolag med så begränsad kapitaltillgång som detta söker 

 såvitt möjligt skydda sig mot att skogseldar, som utbreda sig över stora om- 

 råden, medföra alltför stora förluster för bolaget. För den skull stadgar § 19 

 i bolagsordningen skyldighet för bolaget att, där försäkringssumman på en 

 risk överstiger 50,000 kronor, återförsäkra det överskjutande. Om värdet av 

 den icke avverkningsbara skogen — som efter vad ovan sagts är det egent- 

 liga föremålet för försäkringen — antages i medeltal vara detsamma som 

 i det nedan omnämnda norska skogsbrandförsäkringsbolagets bestånd eller 85 

 kronor pr har, skulle alltså bolaget i genomsnitt vara skyldigt att anlita åter- 

 försäkring, när riskens areal överstiger 600 har. 



Innan försäkringsinspektionen yttrar sig om det nya bolagets utsikter att 

 kunna lösa sin uppgift, vill försäkringsinsj)ektionen anföra vad erfarenheten i 

 utlandet lär om dylik försäkringsverksamhet. 



Föregångslandet på detta område är Tyskland. Redan 1895 'började ett 

 brandförsäkringsaktiebolag i Miinchen — Gladbach, vanligen benämnt »Glad- 

 bacher-, att bedriva försäkring av icke avverkningsbar skog till jiremier, som 

 voro väsentligt lägre än de dittills tillämpade, och med försäkrings\illkor, som 

 sedermera tagits till mönster a\- övriga skogsbrand försäkrare, även av de 

 svenska förslagsställarna. (iladbacher är ett av Tysklands större brandförsäk- 



