366 K. FÖRSÄKRINGSINSPEKTIONENS FÖRSLAG 



skadeprocenten enligt 4) icke uppgår till 50 °o och endast med sådant belopp, 

 att detsamma tillsammans med skadeersättningen enligt 4) uppgår till 25 kronor. 

 Till täckande av kostnaden för dessa bidrag torde de förut beräknade pre- 

 mierna behöva höjas till 2 Y2 och 3 Y2 öre per har. 



6) Om den obligatoriska försäkringen ordnas efter nu antydda riktlinjer, 

 blir dess handhavande synnerligen enkelt och kräver endast inrättande av en 

 skaderegleringsbyrå, bestående av en föreståndare med skrivbiträde. Under 

 den torra årstiden, då skogseldar uppkomma, kan föreståndaren behöva enga- 

 gera sakkunnig hjälp vid regleringsarbetena. A andra sidan lär hans arbets- 

 kraft icke bliva helt upptagen under andra tider på året. 



Byrån kommer icke att .få någon medelförvaltning. Avgifterna, som upp- 

 tagas i samband med kronouppbörden och inlevereras till statskontoret, föras 

 av statskontoret på försäkringsanstaltens konto liksom även byråns utgifter för 

 skador och omkostnader. 



7) Genom den obligatoriska försäkringen vinnas följande stora fördelar för 

 landets skogshushållning. 



a) I gällande lag stadgas skyldighet för skogsägare att efter avverkning, 

 som ej förorsakas av skogsbrand, sörja för skogens återväxt. 



Sådan skyldighet finns alltså icke ifråga om brandskadade områden, icke 

 ens om det är äldre skog som brunnit, vars avverkningsvärde efter branden 

 varit avsevärt. 



Genom försäkringen möj liggöres det att stadga skyldighet att sörja för åter- 

 växt även på brandskadade områden. Är det ung skog som brunnit, täcker 

 skadeersättningen hela eller åtminstone större delen av kulturkostnaden. Har 

 äldre skog brunnit och förutsättningarna för naturlig självföryngring förstörts 

 genom branden, räcker visserligen i allmänhet skadeersättningen för förstört 

 skogsvärde icke till kulturkostnaden. Skyldighet att sörja för återväxt kan 

 likväl stadgas även för detta fall, enär kulturkostnaden då kan, liksom vid 

 annan avverkning, täckas genom inkomsten av avverkning efter branden. In- 

 föres fröbarhetsförsäkringen enligt 5), ökas bidraget till kulturkostnaden efter 

 mogen skogs brand. 



Försäkringen förhindrar alltså, att landets produktiva skogsareal förminskas 

 genom brand. 



b) Skogens belåningsvärde stiger, därigenom att skogens återväxt tryggas. 

 Den ökade säkerhet, som inteckning i skogen får genom försäkringen, 



minskar den låneränta, skogsägaren behöver betala — en minskning, som bör 

 mer än uppväga kostnaden för försäkringen. 



Då skogsägaren får större möjlighet att få belåna sin skog, minskas frestel- 

 sen för honom att i förtid avverka skogen och ökas hans benägenhet och 

 förmåga att göra nyplanteringar. 



c) Genom den obligatoriska försäkringen vinnes en bred bas, på vilken en 

 frivillig försäkring kan byggas till billigare premier än eljest vore möjligt. 



d) Eventuellt överskott på försäkringsverksamheten kan, i den mån det icke 

 bör reserveras för bildande av reservfond, användas till skyddsåtgärder mot 

 skogsbrand såsom byggande av brandtorn, anskaffande av brandredskap m. m. 



Även kostnader för militärs användande synas böra bestridas av försäkrings- 

 anstalten. 



8) Den obligatoriska försäkringen behöver emellertid kunna kompletteras 

 medelst frivillig försäkring. 



