414 W. DYBECK. 



ändamålsenlighet FORSSELL dock anser tvivelsmål råda, men att det 

 måhända är lämpligt, om en sådan inrymmes i det närvarande förslaget, 

 som i alla händelser måste anses ha en helt och hållet preliminär natur.» 



Stadgarna för denna projekterade anstalt benämnd »Skogsbrandför- 

 säkringsföreningen i Finland» bestämmer som minimiförsäkringsbestånd 30 

 mill. kr. försäkringsvärde, försäkrat av minst 300 delägare. 



Vidare är föreningens rörelse säkerställd genom en grundfond av i % 

 av försäkringsbeståndets värde, bildad genom grundfondsförbindelser å 10 

 kr. pr 1,000 kr:s försäkringsvärde, som det tillkommer alla försäkringstagare 

 att teckna vid försäkringsavtals ingående, vilka grundfondsförbindelser 

 dock så småningom avskrivas därigenom, att 25 % av årsbehållningen 

 skall överföras till grundfonden och fördelas på innestående förbindelser. 



Föreningen skulle ledas av ett förvaltningsråd på 9 ledamöter och en 

 direktion på 3 ledamöter, samt rösträtten vid föreningsmöte utövas med 

 en röst för varje io,ooo-tal kr. försäkringsvärde, dock högst 15 röster. 



Försäkringspremien bestämmes årligen av förvaltningsrådet, men får 

 premieförhöjning ej tillämpas för löpande försäkringsåret. Skador av 

 större omfång, än som kunna täckas av influtna årspremier och reser- 

 verade medel, regleras medelst upplånade medel för återbetalning inom 

 fem år med grundfondsförbindelserna som säkerhet. 



Denna skogsbrandförsäkrings mera ideella läggning framgår till sist av 

 den paragraf i stadgarna, som handlar om formen för föreningens upp- 

 lösning, där det bestämmes, att vid eventuell upplösning återstående till- 

 gångar »skola givas till någon forstlig sammanslutning, vilken äger använda 

 räntorna å beloppet till främjande av skyddsåtgärder mot skogsbrand». 



Anledning synes alltså föreligga att förmoda, det anstalten Sampos 

 lösning av skogsbrandförsäkringsfrågan i Finland ej är att anse som den 

 definitiva. 



I Sverige kan skogsbrandförsäkringsfrågan spåras långt tillbaka i tiden. 

 Ar 1878 försökte man på förslag av dåvarande direktören för skogs- 

 institutet C. G. HOLMERZ att starta »Allmänna Svenska Skogsbrandför- 

 säkringsbolaget», för vilket stadgar och bestämmelser voro klara, men 

 anslutningen blev ringa, och förslaget självdog, för att ej upptagas annat 

 än till diskussion i press och tidskrifter förrän år 19 11, då friherre V. 

 Rosen i Lillieskog sökte starta »Svenska Ömsesidiga Försäkringsbolaget 

 Skogseld» med säte inom Åse och Viste härad i Skaraborgs län. 



»Skogseld» var så till synes rätt planlagt, som det avsäg att lösa 

 frågan på sträng ömsesidig grund, om ock ansvarigheten var begränsad. 

 Bolagets minimiförsäkringsbestånd bestämdes till 50 mill. kr. tecknade 



