SVNPLNKTER VID SKOGSKRANDFoRSÄKRINGSKKAGANS ORDNANDE 1 SVERIGE. 425 



att bliva högst väsentligt mindre än den vid skogsbrand ersättnings- 

 berättigade. 



All skogsareal skulle nu, oavsett läge, växt och avsättningsmöjligheter 

 försäkras för 50 kronor per har. Den som äger ett ungskogsbestånd i 

 verkligheten värt endast 20 kronor för hektar har detta försäkrat efter 

 priset 50 kronor, och en skogsägare, vars verkliga arealpris är 1,000 kronor 

 för hektar, har likaledes försäkrat för 50 kronor för har. 



Någon anpassning efter det verkliga försäkringsbehovet giver den så 

 ordnade tvångsförsäkringen icke. I de säkerligen många fall, då tvångs- 

 försäkringen innebär en betydande, kanske alldeles orimlig överförsäk- 

 ring, skulle den medföra en mycket betydande fara, icke så att förstå, 

 att den skulle direkt skapa mordbrännare, utan så, att överförsäkringen 

 skulle föranleda oaktsamhet med eld och en brist på tillsyn, ägnad att 

 skapa stora faror. Inträffar brandskada, kommer nog ägaren, i synnerhet 

 då han har med staten att göra, att pressa upp värdetaxeringen, så att 

 försäkringsbeloppet i möjligaste mån utnyttjas. De därigenom .skapade 

 belysande fallen komma för visso att verka .skadligt. Sådana historier 

 spridas som en löpeld. 



Då fråga däremot är om värdefulla skogsbestånd, leder bristen på an- 

 passning till resultat, som ställa tvångsförsäkringen i en ganska drasti.sk 

 belysning. Låt oss antaga, att en skog är värd 1,000 kronor för hektar. 

 Nu säger den första regeln: »Efter inträfiad brand bestämmes brand- 

 skadans storlek i procent av den skadade skogens värde före branden.» 

 Låt oss nu vidare antaga, att den inträffade skadan uppgår till 100 kronor 

 för hektar, det är högt räknat, så är sålunda skadan 10 % av värdet före 

 branden. 



Nu säger den andra skaderegleringsregeln: »Ersättningen utgår med 

 samma procent af försäkringssumman 50 kronor för hektar», d. v. s. alltså 

 med 5 kronor för hektar. Den övriga delen av skadan, 95 kronor för 

 hektar, får ägaren bära själv. Genom att ägaren tvingas att försäkra all 

 skog även den som icke eller högst litet kan skadas blir han sålunda 

 trots sina avgifter .självassuradör för så gott som hela skadan. 



I det antagna fallet, då .skogens beskaffenhet är sådan, att skada icke 

 kan uppstå för mer än 10 % av dess värde, är sålunda den effektiva 

 försäkringssumman i själva verket endast 5 kronor pr hektar. Den härför 

 utgående avgiften 3 öre för hektar är sålunda i .själva verket en premie 

 ^v 6 Voo eller den premiesats vissa afifärsbolag nu tillämpa för ungskogs- 

 kulturer i Halland och Bohuslän. 



Anledningen, varför statens egna skogar skulle ingå i försäkringen, 

 uppgives vara, att man därigenom skulle vinna en bättre ri.skutjämning. 

 Det heter härom: »Visserligen förefinnes ej något behov för staten att 



