428 D. F. LUNDGREN. 



säkringen kommer att fungera helt summariskt, utan hänsyn till behov 

 och lokala förhållanden, och under sådana omständigheter behövas på- 

 tagligen ingen medverkan frän skogsmännens sida. Man skulle kunna 

 säga, att icke heller någon medverkan frän försäkringsmännen är behövlig 



Något år i början av 1890-talet behandlades vid en av den tyska social- 

 demokratiens partikongresser en motion, att partiet skulle arbeta för genom- 

 förande av statsbrandförsäkring. Det var just vid en av de tidpunkter, 

 då den tyska industriens brandförsäkringsfråga kommit under livlig de- 

 batt. Motionen blev emellertid av partikongressen avslagen med den 

 betecknande motiveringen, att taktiska skäl talade mot idéns förverkligande. 

 Det ansågs, att man äventyrade för mycket genom att driva fram ett 

 experiment med statsbrandförsäkring. Det skulle bliva en mängd svårig- 

 heter och mycken missbelåtenhet och kritik, och staten skulle utsättas 

 för en dekonfitur såsom företagare. Jag undrar vad den socialdemo- 

 kratiske partimannen skulle hava fått för besked, om han i stället motio- 

 nerat om statsbrandförsäkring av skog. Man har liksom på känn, att 

 det skulle hava blivit ett betydligt vassare beslut. Huru skulle månne 

 våra svenska socialdemokrater se saken? Utan att vara socialdemokrat 

 kan man finna det önskligt att staten uppträder i vissa fall såsom för- 

 säkringsgivare, men att staten tar frågorna i här föreslagna ordning, 

 kan knappast någon vara med om. 



Många och allvarliga uppgifter påkalla i dessa dagar statens fulla 

 uppmärksamhet och en koncentration av dess arbete. Kan det under 

 sådana förhållanden anses riktigt och klokt att utmynta statens kraft 

 och auktoritet på allehanda bagatelluppgifter, som äro av beskaffenhet 

 att kunna och böra skötas av enskilda företagare, och ligger det icke 

 en fara i att bland de enskilda företagarna framkallas en känsla av olust 

 och otrygghet genom intrycket av att staten går omkring och ser sig 

 om efter möjligheter att tränga ut dem som företagare och t. o. m. 

 låter förklara, att enskilda initiativ, som i och för sig erkännas vara in- 

 vändningsfria, äro hinderliga för statens företagareplaner? 



Det fria initiativet är dock ännu så länge den fasta grund, varpå sam- 

 hället i allt huvudsakligt är byggt, men i samma mån som detta kring- 

 skäres, rubbas det genom hela samhället gående förtroende, utan vilket 

 i dessa prövande tider den nödiga samlingen av statens kraft och auk- 

 toritet icke kan vinnas. 



