432 DISKUSSION. 



värde, och att de fall, där ungskogen hade lägre värde än försäkringssumman, 

 alltså skulle vara jämförelsevis få. 



Jag tror därför, att herrarna vid närmare granskning skola finna, att de 

 orimligheter, den siste talaren menat sig kunna i)ävisa i den skisserade stats- 

 försäkringen, alldeles icke förefinnas. 



Det har av honom anmärkts, att denna obligatoriska ungskogsförsäkring till 

 en viss bestämd försäkringssumma och med en viss bestämd lika a\gift över- 

 allt skulle innebära orättvisa, schablonmässighet o. s. v. Jag vill dä påpeka, 

 att de egentliga tariftblikheterna vid skogsbrandsförsäkringen hänföra sig till 

 skogens olika ålder och till olikheten mellan löv- och barrskog. Vi ha här 

 i dag hört exempel på tariffer och hava hört, att med hänsyn till skogens 

 ålder premierna variera från 6 pro mille för ung till 0,5 pro mille för gam- 

 mal barrskog. Att dessa stora olikheter av premierna försvinna vid den före- 

 slagna obligatoriska försäkringen, innebär — jag ber att fä upprepa det ännu 

 en gång — icke någon orättvisa, ty det är just en sådan utjämning, som pä 

 ett fullt rationellt och rättvist sätt möjliggöres genom obligatorisk försäkring, 

 vilket däremot är omöjligt i privat försäkring. 



Ett visst berättigande kan måhända den anmärkningen mot lörslaget ha\'a, 

 att det ej tager hänsyn till olikhet i brandrisk för lövskog och barrskog. Men 

 lövskogen har en så ringa betydelse tör vårt land, att vi i den hittills verk- 

 ställda förberedande utredningen icke ansett oss böra gå närmare in i)å den 

 frågan; den ha vi lämnat till den blivande tullständiga utredningen. 



En annan anmärkning som gjorts mot förslaget, är, att det icke tager hän- 

 syn till om järnväg går i närheten av skogen, om det ligger en stad i när- 

 heten, om skogen användes som utflyktsställe o. s. v. Men de på dylika för- 

 hållanden beroende olikheterna i premierna äro, mina herrar, i nu tillämpade 

 tariffer jämförelsevis obetydliga, och man kan tvista om deras berättigande. 



Det nämndes av den siste talaren, att den premie, som storskogen skulle 

 komma att få betala, blir orimligt hög i förhållande till den skadeersättning, 

 som kan lämnas. Jag har förut gendrivit detta på.stående. Jag vill nu bara 

 rätta ett fel, som han i saml)and härmed gjort. Försäkringsinspektionen har 

 tänkt sig, att det möjligen kunde finnas lämpligt införa en s. k. fröbarhets- 

 försäkring, som skulle verka så, att storskogen skulle få större skadeersättning. 

 Om jag förstår talaren rätt, så menade han, att vid fröbarhetsförsäkring skulle 

 göras ett tillägg av 2^2 — 3V2 ^^^ ^^^^ d^'"* eljest erforderliga premien av 2 — 3 

 öre pr har. Detta är icke förhållandet, utan tröbarhetsförsäkringen skulle 

 enligt vår beräkning kosta y, öre, och totalpremien skulle alltså bli 2^2 — 3^/2 

 öre pr har. 



Slutligen vill jag tramhålla, att denna obligatoriska försäkring enligt försäk- 

 ringsinspektionens mening endast är att uppfatta såsom grundläggande för det 

 hela. Den ensam tyller icke behovet. Den obligatoriska försäkringen är en- 

 dast en försäkring, som avser att möjliggöra, att det efter brand skall kunna 

 sörjas för äterväxt. Utöver denna försäkring behöver varje skogsägare täcka 

 sitt individuella större försäkringsbehov. Försäkringsinspektionen har också 

 bemärkt detta och påpekat, att det även behövs frivillig försäkring. Det är 

 enligt försäkringsinspektionens mening icke lämpligt, att staten skulle direkt 

 övertaga även denna frivilliga försäkring, utan man har tänkt sig, att denna 

 skulle skötas av privata försäkringsanstalter. Men för att det skall vara möj- 

 ligt för privata försäkringsanstalter att göra detta till rimligt pris, har man 



