SYNPUNKTER VID SKOGSBBANDFÖRSÄKRINGSFRÄGANS ORDNANDE I SVERIGE. 437 



försäkring av lösegendom, emedan det visat sig, att fattigt folk i städerna ofta 

 ha oförsäkrat, dä det brinner. Man bleve då nödsakad fastslå någon norm 

 för bestämmande av försäkringsbeloppet. Därvid får jag se saken så, att, lik- 

 som skogen, är lösöre av olika värden och kvaliteter, och någon allmän grund 

 finnes icke för en värdering. Om man skulle tänka sig en sådan obligatorisk 

 lösöreförsäkring, stode väl ingen annan utväg till buds än att även där till- 

 lämpa arealprincipen, försäkring efter visst pris pr kvadratmeter av bostadens 

 golvvta. Jag tror, mina herrar, att liknelsen härvidlag är fullkomligt adekvat. 

 Det är detta dilemma, som man icke kommer över, när man talar om obli- 

 gatorisk försäkring, antingen stupar saken på värderingskostnaden eller också 

 måste man försäkra efter genomsnittsj)rinci])en, d. v. s. efter de allmänna 

 linjer försäkringsinspektionen uppdragit. 



D:r Thor Andersson: Samtliga här närvarande torde vara föreningen tack- 

 samma för, att detta viktiga ämne blivit föremål för överläggning. Av den 

 redan förda diskussionen framgår, att det är ett gemensamt intresse för att 

 något vidtages på detta område, och synes det finnas ett gemensamt intresse 

 för att detta göres så fort som möjligt. 



Frågan är då den: 1 vilken form skall detta sker Är det staten, som skall 

 ordna försäkringen och tvinga alla skogsägare att ingå i en av staten mer 

 eller mindre strängt förvaltad anstalt, eller skall även detta viktiga område av 

 försäkringsverksamheten överlämnas till det privata initiativet? 



Här har talats mycket om statssynpunkter. Här anfördes av försäkrings- 

 inspektionens ärade chef ett par synnerligen viktiga skäl, enHgt hans förme- 

 nande, varför staten skulle taga hand om denna försäkring. Det ena var, 

 om jag så får uttrycka mig, ett rent försäkringstekniskt — svårigheten med 

 premieutjämningen. Denna svårighet med premieutjämningen berodde då na- 

 turligtvis på försäkringsobjektets egenartade beskaffenhet. Nu är det så, att 

 jag föreställer mig, att man icke behöver uppehålla sig vid denna mer eller 

 mindre befogade svårighet. Vid den privata försäkringen har man i allmänhet 

 urval att tillgå. Genom detta urval bör premieutjämningen kunna skötas på 

 tillfredsställande sätt. Det är personer med framstående försäkringstekniska 

 kunskaper och erfarenheter, som numera äro mycket intresserade för denna 

 angelägenhet. 



Ett annat skäl, och det var det viktigaste av vad som anfördes från för- 

 säkringsinspektionens sida, var skogsplanteringssynpunkten. Vi hava hunnit så 

 långt i vårt land, att det finnes framstående godsägare där, som göra allt för 

 att på bästa sätt skydda återväxtmöjligheterna, och som veta understödja dem, 

 som icke hava den stora ekonomiska bärkraft, som ofta behöves för att kunna 

 sköta skogsplantering på rationellt sätt. Jag föreställer mig, att det icke är 

 alls omöjligt, att samtidigt som medel av mer eller mindre offentlig beskaffen- 

 het beviljas till skogsplantering, särskilt när det gäller ekonomiskt mindre 

 bärkraftiga skogsägare, detta beviljande förbindes med något slags åliggande 

 för skogsägaren att försäkra skogen just under de år, som i brandhänseende 

 äro de farligaste. I fråga om stora privata företag, veta vi, att deras in- 

 tressen i allmänhet numera äro sådana, att denna angelägenhet sannolikt på 

 bästa sättet för dem ordnas genom eget initiati\'. 



Jag vill också nämna ett ord om den erfarenhet vi hava från statsför- 

 säkringen i vårt land. Det första område, som i stor omfattning blev före- 

 mal för statlig verksamhet härvidlag, var olycksfallsförsäkringen. Det .finnes 



