44° DISKUSSION. 



bolag taga försäkring för det och det tunnlandet, som ligger där och där, 

 utan vill han vara med om att försäkra skog, som ligger på angiven plats, 

 så måste han gä med för all sin skog, såvida icke beträffande särskilt stora 

 skogsägare, som ju närma sig gränsen av självassuradörer, i vissa fall undantag 

 med styrelsens medgivande kunna göras. 



Vidare skulle jag vilja påpeka en, som jag tror, missuppfattning. Det är 

 nämligen icke ungskogen som uteslutande försäkras i Norge, utan även annan 

 icke fullvärdig skog, sådan som saknar fullt avsättningsvärde. 



Jag vill icke ytterligare förlänga diskussionen i denna fråga än att jag skulle 

 be att för övrigt få instämma med landshövding Holmquist, som yrkar på en 

 utredning. 



Professor Hesselman: Mina herrar! Då mitt namn nämnts i samband 

 med att den anmärkningen framfördes, att svenska trävaruexportföreningen icke 

 blivit hörd i denna fråga, känner jag mig direkt uppfordrad att svara med 

 några ord. 



Vi skola besinna, att denna fråga befinner sig på ett ;<?«/ förbereda7ide sta- 

 dium. Så vitt jag fattat försäkringsinspektionens förslag, har meningen endast 

 varit att dra upp några linjer, som kunde läggas till grund för en mera in- 

 gående diskussion. Detta synes mig också framgå av överdirektör Laurins 

 yttrande för en stund sedan. Det är ju tydligt och klart, att när förslagets 

 grundlinjer så att säga preliminärt blivit uppdragna, skogsägarna, som hela 

 saken närmast angår, böra höras för att framföra sina anmärkningar eller 

 eventuellt sin anslutning till förslaget. Emellertid bör man därvid se till, att 

 skogsägarna må bli sä allsidigt representerade som möjligt. Det skulle nog 

 därför icke ha varit lämpligt, att på det rent förberedande prehminära stadiet 

 ha vänt sig till trävaruexportföreningen, som hur stor betydelse än denna 

 sammanslutning har för värt land, dock från skogsägaresynpunkt sett repre- 

 senterar mera ensidigt de stora skogsbolagen. 



Överdirektör Laurins förslag synes mig för övrigt vara av den betydelsen, 

 att det synnerligen väl förtjänar en ingående, men fullt fördomsfri granskning. 



Vilken betydelse kan en obligatorisk försäkring ha för vårt lands skogs- 

 kapital och för vårt lands skogsbruk? Genom en sådan försäkring kunna vi 

 visserligen först och främst i någon mån skydda ägaren av ungskog och till- 

 växtskog för förlust genom brand, men ungskogen kan också beredas skydd 

 för för tidiga avverkningar. Förslaget innebär nämligen möjlighet att billigare 

 än eljes försäkra skogens värde utöver den obligatoriska grund försäkringen. 

 Härigenom möjliggöres för den mindre ägare, som huvudsakligen har tillväxtskog 

 eller ungskog att pä någorlunda rimliga villkor få belåna sin skog. Därigenom 

 skyddas skogskapitalet. Ägaren hindras från att under ekonomiskt syära si- 

 tuationer gripa sig an med att i förtid avverka skogen. Frågan om ungsko^ 

 gens och tillväxtskogens bevarande för framtiden har starkt pointerats av just 

 svenska trävaruexportföreningen. I den stora diskussionen angående norr- 

 landsskogarnas avverkning har det framhållit.s, att Norrland måste betraktas 

 som ett helt. Det har också framhållits, att ungskogarna och tillväxtskogarna 

 tillhöra huvudsakligen kustlandet och till mycket stor del ägas av ekonomiskt 

 svagt ställda hemmansägare. Det har också framhållits från auktoritativt håll, 

 att bevarandet av dessa ungskogar är av största betydelse för industrien. De 

 måste bevaras, medan industrien tillgodogör sig de gamla, överåriga skogarna; 

 de skola utgöra reserven för framtiden. 



