SYNPUNKTER VID SKOGSBRANDFÖRS.VKRINGSFRÄGANS ORDNANDE I SVERIGE. 44 I 



Nu vill jag gärna medgiva, att en obligatorisk försäkring icke erbjuder den 

 ■stora skogsägaren några direkta fördelar, men han förlorar heller ingenting. 

 Bliva premierna riktigt beräknade, bör han ju under tidernas lopj) fil tillbaka 

 lika mycket som han ger ut, med avdrag för administrationskostnaderna. 

 Fördelen blir störst för den mindre skogsägaren, vilken icke kan vara sin 

 egen assuradör, såsom de stora bolagen. Men när det stora industriintresset 

 har betonat vikten av att skydda ungskogen och tillväxtskogen, även när den 

 äges av i ekonomiskt hänseende mindre bärkraftigt folk, synes mig konsekven- 

 sen fordra, att ett sådant förslag som försäkringsinsj)ektionens icke utan vidare 

 avvisas. Det innehåller dock kärnan till ett effekti\are skydd för ungskog 

 och tillväxtskog. Med denna synpunkt synes mig det tvång, som en obliga- 

 torisk försäkring medför, bli mindre motbjudande för den stora skogsägaren. 



Det har också riktats anmäkningar mot att brandstatistiken för statens sko- 

 gar använts vid lörsäkringsinsi)ektionens utredning. Därpå är endast att svara, 

 att någon annan svensk statistik icke för närvarande finnes. Det torde också 

 vara svårt att visa, att det i statsskogarna skulle brinna mer än i de enskilda. 

 För övrigt visar det sig vid en försäkringsrörelses början, att riskerna och 

 förlusterna äro större än vad statistiken förut angivit, och detta emedan så 

 fort en försäkring finnos, riskerna tagas mera tillvara. J^ig ber att få nämna, 

 att överdirektör Laurin visat, att det tyska brandförsäkringsbolaget har att 

 räkna med en tio gånger så stor förlust, som den officiella tyska statistiken 

 visar. 



Även om man sålunda ser denna sak frän strängt industriell synpunkt, från 

 den store skogsägarens syn]nmkt, kan jag icke finna annat, än att försäkrings- 

 inspektionens förslag innebär en för landet betydelsefull tanke. 



Sedan är det en annan fråga: Vem är det som till att börja med skulle 

 vinna på denna försäkring? Försäkringen är lagd så, att egentligen i när- 

 varande stund den gamla skogen får betala för de yngre skogsbestånden. 

 Det har av assuransdirektör Lundgren framhållits, att staten skulle vinna. 

 Min uppfattning är den motsatta: Det är statens skogar, som för närvarande 

 skulle förlora, ty .statens skogar bestå till övervägande del av äldre skog, och 

 för den äldre skogen betalas vid inträffad skada i förhållande till premierna 

 mindre ersättning än för den yngre. Staten skulle alltså till att börja med 

 få vara med om att lämna det största tillskottet, en åsikt, som är alldeles 

 motsatt herr Lundgrens. 



Direktör Lundgren: Jag skall fatta mig kort och säga några få ord med 

 anledning av det förslag, som väckts av landshövding Holm(}uist. 



Det talades om att det norska bolaget skulle förete skiljaktighet mot det jag 

 företrädde. Jag kan icke se, vari den stora skillnaden ligger. Liksom norr- 

 männen lägga vi huvudvikten på försäkring av ungskog och inbegripa däri 

 skada på marken. Skillnaden är den, att vi åt den som vill erbjuda även 

 försäkring av äldre skog, denna försäkring är dock en fristående sak, och jag 

 kan icke däri se någon annan skillnad, än att vi medgiva en möjlighet till 

 utöver vad det norska bolaget erbjuder. 



Men det finnes verkligen en skillnad. 1 )et norska bolaget började utan 

 kapital, men vi skola börja med ett ansenligt kapital. Tro herrarna verkligen, 

 att man här i Sverige med den erfarenhet, som förra sommaren bjuder, skall 

 lyckas få till stånd ett skogsförsäkringsföretag utan kapital. Jag har i denna 

 fråga på sin tid underhandlat med försäkringsinsj)ektionen, och jag tänkte mig, 



