466 



GUNNAR SGHOTTE. 



växande granarna. ITnder somrarna, i synnerhet under försomrarna, då skott- 

 utvecklingen är som livligast, förbrukar lärkskogen l)etydande mängder vatten, 

 varigenom grundvattnet i lärkbeståndets mark kraftigt sänkes och blir mycket 

 lägre än i den närgränsande granskogen. Om vintrarna, då lärken står kal, 

 är grundvattensståndet i det närmaste detsamma i lärkskogen och omgi- 

 vande granskog. Lärkens barravfall har dessutom omvandlat markbetäcknin- 

 gen. Vitmossor och ris ha försvunnit och ersatts av ett tunt lager av barr, 

 här och där avbrutet av några gräs och örter, vilket också åskådliggjordes 

 av prov ])å markbetäckningen från de olika ytorna. 



Fig. 4. En vägg i tallnimmet. Foto av hovfotograf Rahmn. 



De upptaxerade båda provytorna i ren granskog och i lärkbeståndet visa 

 följande intressanta tal : 



medelhöjd m. medeldiain. m. virkesmassa medeltillväxt 



kbm. kbm. 



Ren granskog 8,8 8,8 66 1,2 



Lärkplanteritig med något gran 



lärk- 21,3 19,0 362 7,0 



gran- 12,4 10,7 43 0,8 



lärk och gran tillsammans — 



402 



7,8 



I rummet för barrblandskogar framställdes de kända virkesrika bestånden från 

 Jönåkers häradsallmänning^ samt vackra blandskogar från Skagersholms krono- 



^ Gunnar Schotte: Sveriges virkesrikaste skogsbestånd. Skogsvårdsföreningeiis tidskr. 

 1912, sid. 371 *. 



