5i6 TH. HERMELIN. 



der. Vad jägmästare Ringstrand i fråga om nu berörda kronoparker ytter- 

 ligare anfört, är av sådan detaljerad beskaffenhet, att det icke torde kunna 

 påräkna allmänt intresse, varjämte det huvudsakligast synes gå ut på att söka 

 leta fram vissa förmenta motsägelser i domänstyrelsens avgivna förklaring, 

 samt i övrigt bero på missuppfattning eller måhända viss motsägelselusta, vadan 

 jag tillåter mig lämna det åsido. 



Angående frågan om att utstämplingarna å statens skogar borde verkställas 

 året före försäljningen, torde domänstyrelsen själv komma att därom framdeles 

 avgiva vttrande, varför det icke torde vara på sin plats, att jag därmed upptar 

 utrymmet. Jag vill dock erinra, att det finnes ej allenast fördelar av sådant 

 ifrågasatt anordnande, utan att ock många allvarliga olägenheter därmed äro 

 förknippade, vilka icke få förbises. Att på en gång genomföra saken med 

 nu tillgänglig personal är givetvis helt enkelt omöjligt. Endast med svårig- 

 het är det möjligt för tillgängliga arbetskrafter att redan under nuvarande 

 förhållanden medhinna utsyning av de alltjämt årligen stigande avverknings- 

 beloppen. 



Ä sidan 399 anmärker herr R. i fråga om det utav domänstyrelsen i en 

 not till sin förklaring å statsrevisorernas anmärkningar omnämnda utbudet av 

 kolved inom Norrbottens län, att en överlagsberäkning av omkostnaderna för 

 virkets tillgodogörande hade visat det fullkomligt hopplösa att någonsin utbjuda 

 partierna. Jag vill i anledning härav meddela, att cirka 75,000 kubikmeter 

 därav torde i detta laget vara sålda, och att utsikterna till ökad försäljning 

 icke synas mörka, om ej innevarande år, sä dock ett kommande. 



Mycket vore ännu att säga om herr R:s försök att göra anmärkningar, men 

 då tiden för denna gång ej tillåter mig härtill, ber jag få hänvisa intresserade 

 till domänstyrelsens förut åberopade förklaring ävensom styrelsens yttrande 

 över hrr Ringstrands och Anderssons för första försvarsberedningen avgivna 

 utlåtande. 



Det är givetvis en svår och vansklig uppgift att rätt sköta en så betydande 

 areal skog med i större eller mindre grad karaktär av urskogsområden, som 

 innefattas av de norrländska statsskogarna, vilka för en jämförelsevis kort tid 

 sedan lagts under domänstyrelsens förvaltning. Även en styrelse av ideal- 

 människor med oinskränkt makt att till behövliga driftkostnader anvisa till- 

 räckliga medel, att själv antaga och vid behov entlediga tjänstemän och be- 

 stämma dessas avlöningar med mera skulle icke kunna utföra sin förvaltnings- 

 uppgift på sådant sätt, att tillfälle icke kunde givas dem, som därav kunde 

 hava intresse, att uppleta förmenta fel och försummelser, om vederbörlig 

 hänsyn icke toges till de faktiska förhållandena, såsom till exempel möjlig- 

 het för virkets avsättning, virkets värdetillväxt, nationalekonomiska hänsyn, 

 innebörden av gällande skogsförfattningar m. m. Huru mycket lättare skall 

 då icke en dylik klandrare få ett tacksamt verksamhetsfält, när styrelsen 

 för dessa skogsdomäner är sammansatt av vanliga dödliga, vilka icke utrus- 

 tats med sådan antydd makt, och som med mycket otillräckliga arbetskraf- 

 ter beträffande såväl styrelsen själv som den underlydande skogspersonalen 

 haft att möta ett mycket starkt uppsving hos trävarurörelsen inom nu ifråga- 

 varande orter. Härtill må erinras att under just denna tid av starkt uppsving, 

 styrelsen med hänsyn till de därunder arbetande skogskommittéerna ansett sig 



