SKOGSADMINISTRATIONEN. 523 



ljuskopiering överfördes pä kopiorna och varigenom sålunda dessas färgläggning underlätta- 

 des. Slutligen uttalades som önskemal, att domänstyrelsen för vinnande av enhetlighet skulle 

 tillhandahålla tillredda fiirger. 



All »lä II l)eskii7<iiing. 



Mot den i allmänna beskrivningen inryckta grafiska framställningen av åldersklassernas 

 areal anmärktes, att denna lämpligen borde utbytas mot en procentuell tablå, varjämte även 

 uppgifter om virkesförrådets fördelning ])å åldersklasser, markens fördelning på bonitets- 

 khisser etc. här kunde införas, varemot alla grafiska framställningar borde intagas i särskikl 

 bilaga. 



Med anledning av föreskriften om, att beträffande kronoparker och andra under skogs- 

 statens förvaltning ställda skogar skulle uppgivas till dessa hörande torp och lägenheter, för 

 dem bestämda arrendebelopp och husbehovsutsyiiingar m. m., varnades å ena sidan för hus- 

 hållningsplanernas belamrande med onödiga och under perioden variabla siffror, varemot a 

 andra sidan framhölls hushållningsplanens sä att säga historiska uppgift, i vilket sistnämnda 

 avseende planerna t. e.\. i Finland voro betydligt mera utvecklade än hos oss. I allmänhet 

 ansågos dock de ifrågasatta up])gifterna överflödiga, ehuru husbehovsbeloppet för torp ä in- 

 synade ecklesiastika boställen likväl ansågs böra införas i jjlanen. 



Block- och skiftesindelning. 



Man enades om att blockets begränsning till 1,000 har i I : S,oooskalan ofta nog vore 

 for snäv för bildandet av lämplig hushållsenhet, varför arealutsträckning med revirförvalta- 

 rens medgivande borde kunna ske. Tillika erinrades att storleksbestämningen hellre borde 

 bindas till den mer eller mindre intensiva hushållningen än som nu till skalan. 



I fråga om skiftesindelningens vara eller icke vara utspann sig en livlig diskussion. Som 

 skäl för densammas bibehållande anfördes bl. a. skiftenas stora betydelse från orienterings- 

 synpunkt och för inventeringskontroll, då skiftesläggningen på vissa trakter trängt så in i 

 det allmänna medvetandet, att man hade stor nytta att kunna hänvisa till dessa med upp- 

 givande av deras gängse namn. Skiftesläggningen borde dock i möjligaste män ansluta sig 

 till naturliga gränser och ej schablonmässigt ske efter parallellerna. Sin största betydelse 

 hade emellertid skiftena frän bokföringssynpunkt; blocket vore nämligen för stort, beståndet 

 för litet som bokföringsenhet och dess gränser för vaga. Som skäl åter för skiftenas slo- 

 pande anfördes bl. a. att beständsbeteckningen genom angivande av block, skifte och av- 

 delning bleve onödigt invecklad med ty åtföljande minskad överskädlighet, varförutom areal- 

 uppgift för de av skifteslinjer genomskurna beständen måste sammanföras från tvä eller flera 

 skiften. Häremot invändes att samma sifferserie kunde fortgå över tlera skiften utan sär- 

 skild nedsummering för vart och ett av dessa. Vidare ansågs skiftesindelningen kunna locka 

 till schablonmässig behandling av skogen skifte för skifte. Vad ovan anförda orienterings- 

 skäl beträffade, kunde lika väl angivas mellan vilka numrerade paralleller t. ex. ett visst 

 virkesparti vore till finnandes. 



Överjägmästare Wallmo föreslog skiftenas ersättande med på så sätt bildade bokförings- 

 områden, att samtidigt med indelningen en sammanslagning av närliggande bestånd av en 

 artad bonitet och med fasta (naturliga eller röslagda) yttergränser gjordes. Hela detta bok- 

 föringskomplex skulle betecknas med en siffra, t. ex. 3, och de särskilda liestånden sedan 

 tillsvidare underrubriceras 3 a, 3 b, 3 c o. s. v.; allteftersom dessa underavdelningar genom 

 avverkning m. m. överginge i varandra, komme underrubriceringen att bortfalla, så att till 

 slut endast återstode en enhetlig avd. 3, Även om ett bokföringssystem av sådan art icke 

 från början kunde tillämjias generellt utan endast provytor anläggas i något så när normalt 

 beväxta och ej alltför illa behandlade bestånd, borde likväl materialet så att säga vid indel- 

 ningen ordnas på förhand, sä att man framdeles, när man så önskade, kunde göra ekono- 

 miskt överslag över varje avdelning för sig, ty varje avdelning krävde nog sin särskilda 

 behandling och bl. a. även sin särskilda omlojipstid. 



Mot detta förslag invändes, att det vore omöjligt att frigöra sig från alla impediment 

 inom dessa beständsgrupper, varjämte tvivelsmäl uttalades om möjligheten av att till bok- 

 töringsenheten endast hänföra ensartad mark. Områdena fingo nämligen icke tagas för små, 

 om bokföring i större skala skulle kunna införas. Alltså närmade sig förslaget skiftesindel- 

 ningen, om det än icke täckte detta begrepp. En dylik bonitetssammanslagning kunde dess- 

 utom ske även inom skiftet, varjämte man borde beakta att de skilda boniteterna lika väl 

 denna metod förutan kunde givas den behandling, de var för sig krävde, med ledning av 

 bonitetssammandragen. Domänstyrelsen skulle emellertid såvitt möjligt föranstalta om upp- 

 rättandet av försöksplaner i enlighet med överjägmästare Wallinos förslag. 



