AUSTRALIENS PRODUKTION OCH KONSUMTION AV TRÄVAROR. 545 



hållanden, finner man i den australiska buskskogen eller, som det på 

 landets språk heter, »the bush» eller »the scrub», betydande virkes- 

 förråd. Som ett enda exempel må anföras trakterna kring den stora 

 guldstaden Kalgoorlie, över 600 km. in i Västaustraliens inre. Gruvorna 

 här ha pä 20 år sedan 1S93 lämnat guld för i ogo millioner kr. 

 Bushens träd nå i dessa trakter visserligen blott 4 — 6 m. höjd och en 

 diameter av 15 — 25 cm., men virkesmassan är dock så betydande, att 

 det varit möjligt att ur dessa lågskogar utvinna icke blott det bränsle, 

 som under åren behövts för de 30 000 människor staden hyser och de 

 ännu flera, som den närliggande, nu övergivna gruvstaden Coolgardie 

 hyst, utan vad som är ännu märkligare all ved, som behövs i de i hög 

 grad kraftfordrande guldverken. DagHgen införes till Kalgoorlie c. 2 000 

 ton ved, vilken kan med god vinst säljas till 12.33 kr. pr ton, upphuggen 

 i klampar på 2 m. längd, varav de bästa användas till gruvvirke, de 

 övriga som ved. Nästan varenda stam har kärnveden mer eller mindre 

 utäten av »vita myror» (termiter). Stenkol skulle här ställa sig mycket 

 dyrare, ja så dyra, att gruvdriften troligen vore omöjlig. Värmevärdet 

 hos Eucalyptusveden är c. 4 000 kalorier eller fullt hälvten av vanUg 

 stenkols. 



Den frågan ligger nära: varpå beror det, att en för många ändamål 

 brukbar skog här och annorstädes i AustraUen kan utväxa i ett klimat, 

 där årsnederbörden är så ringa? I Kalgoorlie är den blott 236 mm., me- 

 dan avdunstningen från en öppen vattenyta är 9,5 gånger sä stor eller 

 2 230 mm. Arets medeltemperatur är 17° C. 



De djupare orsakerna till den australiska skogens nu berörda märk- 

 liga förmåga äro ännu knappast fullt kända, men vissa nyare undersök- 

 ningar börja dock öppna synfältet. Utom en del från andra torrländers 

 vegetation välkända anordningar, tjänande att under tider av härd torka 

 å ena sidan möjliggöra upptagande av allt vatten, som kan på något 

 sätt vara tillgängligt i marken, å andra åstadkomma hushållning med 

 detsamma i möjligast största grad, så har en serie nyligen utförda 

 kemiska analyser av Eucalyptusarters ved kastat ett nytt, mycket över- 

 raskande ljus över den australiska skogens fysiologiska ekonomi. Euca- 

 lyptusveden utmärker sig nämligen genom sin ringa askhalt, hos talrika 

 arter mänga gånger mindre än den hos våra träds ved. Flera arter ha 

 blott tre till fem hundradels procent aska (0,03 — 0,05 %) och endast sällan 

 går askhalten upp till två tiondels procent, medan bladen innehålla 2,5 — 

 3,0 % aska. Detta betyder, att åtminstone många av den australiska 

 skogens viktigare träd förmå utväxa under inskränkande av det i hög 

 grad vattenfordrande arbetet att ur marken hopsamla samt tillgodogöra 

 större kvantiteter mineralänrnen. Solenergi och kolsyra bjuder däremot 



