AUSTRALIENS PRODUKTION OCH KONSUMTION AV TRÄVAROR. 555 



jättarna stodo på ett par tiotal meters avstånd från varandra med talrika 

 undertryckta, likåldriga träd mellan sig. Beståndets ålder var 200—225 

 år. Under mitt besök fälldes tvänne av jättarna; den ena av en små- 

 länning och en estländare! Träden hade följande dimensioner: det ena 

 32,5 m. till första grenen, 76 m. i totalhöjd, 1,9 m. i diameter 2,2 m. från 

 marken, det andra respektive 46, 75 och 2,1 m. Det första innehöll en 

 virkesmassa av 33 load eller 1,650 kbf. eller nära 47 kbm. Då varje 

 load här på rot anses vara värt i sh., skulle trädets värde vara 33 sh. 

 Det bör, för att avverkningen skall löna sig, finnas minst 2,500 kbf. d. 

 v. s. ett par stora träd pr har, maximum är ungefär 12,000 kbf. pr har. 



Utdrivningen skedde med ox- eller hästspann av 6 par, vilka släpa 

 de cirka 8 m. långa stockar, i vilka träden kapas, ned för de i den 

 feta leran glatta basvägarne. Vid lutning glider stocken på en framtill 

 underlagd skopformig järnskena. Släpningen är högst ett par hundra 

 meter till de in i skogen byggda järnvägsspåren. Skogsarbetarne för- 

 tjäna 15 — 20 sh. pr dag, de vid det närbelägna sågverket anställda något 

 mindre (10 — 16 sh.) allt med 8 timmars arbetsdag. 



Vända vi oss nu till sydöstra Australiens skogar, så finna vi där en 

 rik mångfald av skogsformer stående i relation å ena sidan till neder- 

 börden på sätt som redan framhållits, å andra sidan till markens be- 

 skaffenhet i likhet med vad redan de västaustraliska skogarna lämnade 

 ett exempel på. Arterna följa ofta linjeskarpt de skilda jordslagen. 

 En stor skola av de på detta område ledande australiska forskarna med 

 R. H. CambadGE i spetsen tror sig t. o. m. av de i beståndet ingå- 

 ende Eucalyptusarterna på några få procent när kunna avläsa markens 

 kiselsyrehalt. Det förefaller mig underligt men påfallande var, med vil- 

 ken säkerhet de av beståndet kunde säga, vilken bergart, som bildade 

 berggrunden under detsamma. 



Av de Ostaustraliska skogarna skall jag blott med några få ord fram- 

 hålla ett par typer. »Normalskogen», den allmännast utbredda, syntes 

 mig vara en gles Eucalyptusskog av ungefär 20 — 25 m. höjd, i regel 

 numera bränd åtskilliga gånger, vadan en stor mängd lägre träd och 

 buskar voro ersatta av gräs. De härskande arterna äro vanligen 3 — 5 

 Eucalyptusarter, men i det härskande skiktet ingår även spridda individ 

 av upp till något tiotal andra arter, växlande för olika trakter. Så 

 snart vattentillgången blir rikare, sluter sig beståndet, och en svårgenom- 

 tränglig snårunderväxt uppstår. 



Mest imponerande av alla australiska skogstyper och den kanske mest 

 storslagna vegetationsform jag sett i världen, vida överträffande de tro- 

 piska urskogarna, voro de subtropiska Eucalyptusskogar med trädartade 

 ormbunkar, som täcka Kustkordillerans sydligaste partier inom Victoria. 



