NYARE PRINCIPER FÖR AVVERKNINGENS UTFÖRANDE. 565 



På naturlig väg — genom självsådd — torde målet fullt kunna nås 

 endast genom Wagners Blendersaumschlag. Denna metod som vi på 

 svenska kalla kantblädningen, utmärker sig, såsom jag redan vid recen- 

 serandet av Wagners arbeten i tidskriften omnämnt, genom att avverk- 

 ningen med åtföljande föryngring skrider fram bältesvis över bestånden. 

 Skogen uppdelas i skiften — små hyggesföljder, om man så vill — på 

 150 — 250 meters längd och högst 6 — 700 meters bredd. Föryngrings- 

 huggningen påbörjas genom att en gata på 5 — 10 meters bredd ujjp- 

 hugges i skogen. Den fortsattes vidare genom olikformig gallring av 

 bestånd.skanten. På ett bälte innanför 5 — lo-metcrsgatan utglesas sko- 

 gen starkt. Närmast den kala gatan får man endast tät fröträdsställ- 

 ning, sedan ett ljushugget område och därefter endast starkare gallringar. 



Att bestånden mellan kanthyggena i övrigt skötas rationellt genom 

 gallringar är självklart. Vart 3:dje — 5:te eventuellt io:de år återkommer 

 föryngringshuggningen och utföres på samma sätt. Avverkningen skri- 

 der på detta sätt, som sagt, framåt bältesvis. Aterväxtens uppkomst 

 blir ungefär följande. Groningen försiggår under ett överbeständ och i 

 sidoskydd av tämligen slutna bestånd. Aterväxten förstärkes mot be- 

 ståndskanten och blir fullständigare. Den fulla slutenheten inträder un- 

 der sidoskydd. Då aterväxten får rotfäste under ett överbestånd, hinner 

 den samla nödig rot- och bladmassa, innan den blir fullt friställd. Den 

 kan härigenom lättare bekämpa den eventuellt senare uppkommande 

 konkurrensen med gräs och örter. Ett viktigt moment för huggningens 

 framskridande är givetvis fröåren, deras återkommande och deras utnytt- 

 jande. Dä fröår ej förekomma, göras avverkningsbältena smalare, vid 

 rikare fröår bredare. Den första avverkningen ingriper bland de stor- 

 kroniga, skuggälskande träden, därvid naturligtvis först avverkas den 

 mindre stormhärdiga granen och först sedan bland de mera stormfasta 

 och tillika Ijusälskande träden, såsom tall, lärk, ek. 



När Wagners kantblädning gått över en skogstrakt och aterväxten 

 successivt följt efter, får skogen en form som vågorna å ett hav. Om ater- 

 växten uteblivit på någon fläck tillgriper Wagner skogsodling, sådd 

 eller plantering av klimpplantor från trakter av kanthygget, där det fin- 

 nes nog så mycket plantor. — Man har ju förr hos oss ställt sig tvek- 

 samt gent emot tallplantering, då ett trädslag med pålrot skulle vara 

 svårt att flytta. Så är dock knappast förhållandet, och WaGNER påvisar 

 i stället naturvidrigheten i den nuvarande granplanteringen. Granen är 

 visserligen det lättaste trädslag att plantera, men det svåraste att plan- 

 tera riktigt. Ty de i naturligt tillstånd vågrätt växande rötterna bliva 

 vid omskolning nedsänkta mer eller mindre lodrätt i marken. 



Wagner är också en hätsk motståndare till plantskoleskötsel. Behöver 



