NYARE PRINCIPER FÖR AVVERKNINGENS UTFÖRANDE. 



573 



böra i avsevärd grad taj^a hänsyn till densamma. Jag har därför för- 

 sökt åstadkomma en liten vindstatistik för vårt land. Vid skogsförsöks- 

 anstalten har efter Meteorologiska centralanstaltens observationer uträknats 

 medeltal av vindriktningen för åren 1904 — 19 13 från några olika platser 

 i landet. Härvid har det visat sig, att i Stockholm är västanvinden för- 

 härskande, men helt nära kommer sydvästen. Denna vind är den här- 

 skande i Karlstad. I Östersund råder mest nordvästen, i Umeå sunnan- 

 vinden och i Jockmock västliga och ostliga vindar (se nedanstående tabell i). 



Observationsplats 



Antal dagar vid inedeltal för åren 1904 — 19 13) 



Vind- JNordl. 

 stilla vind 



Nord- 

 ost 



Ostlig 



Syd- 

 ost 



Sydlig I 



Syd- 



,,.. ,. Nord- 

 Västlig 



^\ väst 



I Stockholm 20,3 



Karlstad 78,6 



()stersund I 1 13,1 



I Umeå ] 105,4 



! Jockmock ! 134,1 



38,3 



24,1 



44,9 

 13,4 



21, T 



44.4 

 32,0 

 43.9 

 55.1 



17,3 



61,6 64,9 



67,3 31.4 



14.2 j 37,2 



43.3 20,6 

 26,8 I 58,2 



42,1 

 30,1 



52.3 

 21,7 

 15.3 



Men givetvis bör man ej endast taga hänsyn till den rådande vinden 

 utan också till vindstyrkan. Efter en sammanställning för åren 19 11 — • 

 1913 ser det emellertid ut, som om de starkaste vindarna, vindstyrkorna 

 2, 3 och 4 vanligast komma, från samma håll som de rådande vindarna. 

 Endast vindstyrkan 5, som blåser en eller annan gång om året, är mera 

 obestämd. 



Av betydelse är vidare att taga reda på med vilka vindar som det 

 mera häftiga regnet kommer. I Stockholm sker detta i övervägande 

 grad från nordost och öster; i Karlstad oftast från sydväst, men största 

 mängden från öster. I Östersund från sydost och nordväst och i Umeå 

 med sunnanvinden. Det är således där frän söder, som regnet mest 

 slår in i bestånden. 



I Norrland är det för övrigt ej säkert, att nordkanten är fördelaktigast 

 för föryngringen. Det kan tänkas, att där på en del ställen gronings- 

 temperaturen i nordlägen ej är tillräcklig för så pass tidig groning, att 

 plantorna någorlunda hinna utveckla sig under vegetationsperioden. En 

 exposition mot ett varmare väderstreck kanske där i visst fall kan vara 

 gynnsammare för återväxten — frågor, som emellertid skogsförsöks- 

 anstalten snart kommer att undersöka. 



Beträffande kantblädningens användbarhet för olika beståndsformer, sä 

 har jag redan framhållit, att den bäst passar för blandskogar, d. v. s. 

 hos oss för barrblandskogen, och där denna ej är alltför gammal, kan 

 kantblädningen utan vidare omedelbart tillämpas. Även för granskogen 



37 Skflgsiiärds/breningens Tidskrift, l<)lj. 



