5 74 GUNNAR SCHOTTE. 



är den en förträfflig föryngrinosmetod, men slutna grankomplex, som 

 eventuellt skola föryngras genom densamma, böra dock gärna förut varit 

 vårdade, d. v. s. genomgallrade. För tallskogen är metoden också fullt 

 användbar i motsats till andra blädningsformer. Den försökes ju nu 

 ock allmänt i Preussens tallhedar, och Alfred Möller hoppas det 

 bästa härav. Annars vill jag hålla före, att å ren tallmark — våra norr- 

 ländska tallhedar t. ex. — är tallen de stora arealernas trädslag, som man 

 lika gärna kan föryngra genom trakthuggning med fröträdsställning. — 

 En olägenhet delar dock kantblädningen med övriga blädningsformer, 

 att föryngringen blott kan ske så småningom, vare sig det är genom 

 kantblädning eller genom luckhuggning. Nu äro i stora trakter av vårt 

 land, särskilt i Norrland, de äldre bestånden av den beskaffenhet, att 

 vi ej ha tid att vänta med deras föryngring genom intensivare blädnings- 

 former. Här, synes det mig, har man antingen att välja på en extensiv 

 blädning (å avlägsnare trakter), där överårig och skadad skog först till- 

 godogöres på så förnuftigt sätt som möjligt, så att man har några ut- 

 sikter för att här och var föryngringen skall uppkomma — men man 

 får då finna sig i att vänta länge på densamma — eller ock att söka åstad- 

 komma återväxt snabbt, om det lönar sig. I senare fallet måste i dessa 

 gamla skogar nu för en gång tillgripas trakthuggning, ofta med sådd 

 eller plantering. Härvid bör man dock givetvis ej göra hyggena allt- 

 för stora utan söka i stället placera dem som rutorna på ett schack- 

 bräde. Vidare bör man sträva efter att draga upp blandade bestånd. 

 Hittills har ju som regel endast satts tallfrö i Norrland, men borde även 

 granfrö komma till användning. På såväl de bättre tallmarkerna som på 

 granmarkerna vore det ju önskvärt att få barrblandbestånd. Härigenom 

 grundlades bestånd, som våra efterkommande kunde behandla med kant- 

 blädningsmetoden — ty den metoden kommer säkerligen att stå sig 

 genom tiderna. 



Men där vi ha medelålders skogar att föryngra, så låt oss allmänt 

 pröva pä det Wagnerska systemet, och vi skola kanske finna, att till 

 sist blädare och trakthuggare kunna enas och inga heta strider vidare 

 behöva stå om skogsbrukssättet. Dessa strider ha ju visserligen varit 

 till mycket gagn, men det synes mig, som om de numera skulle vara 

 obehövliga, sedan de nyare principerna för avverkningens utförande lagt 

 riktlinjerna för åtminstone de blivande skogarnas framtida föryngring 

 klarare. 



