NYARK PRINCIPER FOR AVVKRKNINGENS UTKORANDK. 579 



erhålla vi synnerligen goda resultat. Det finnes vissa delar av Srhwarzwald, 

 som ligga, skulle jag tro, femhundra ä sexhundra meter över havet, och där 

 klimatet och markens beskaffenhet påminna om våra förhållanden: i tallsko- 

 garna finnes utbrett ett täcke av blåbärsris, och även ljung finnes, vill jag 

 minnas. Där använder man kantblädningsmetoden, men för föryngrings er- 

 hållande avflås det täcke, som bildas av blåbärsriset. Det avflådda täcket 

 med mossor och dylikt användes som strö av folket. För rättighet att samla 

 ihop detta ristäcke betalade de ungefär 200 mark per hektar. Sedermera 

 behandlades det humusskikt, som fanns kvar, med kalk, och man försökte att 

 sätta den gamla marken i ett skick, som lämpade sig för hastig självför- 

 yngring. 



En föregående talare, jägmästare Hokmoren, föreslog, att man skulle hugga 

 tillräckligt stora luckor. Jag hänvisar till hans uppsats om blädning och trakt- 

 huggning i Norrland. Men i de flesta fall får man marken därvid täckt av 

 en tät matta av Aira flexnosa, som erbjuder rätt stora svårigheter för den na- 

 turliga föryngringen. Vill man utan markberedningsåtgärder ha föryngring jm 

 dylik mark, far man icke ha stora anspråk i)ä, att den skall inträda snart. 

 Metodens effektivitet är när man ser på tiden just icke så stor. 



Skogschefen Ernst Andersson: Herr Holmgren kritiserar den av jägmästare 

 Ringstrand och mig för första försvarsberedningens räkning verkställda utred- 

 ningen rörande de norrländska statsskogarnas avkastningsförmåga, vilken ut- 

 redning herr H. anser optimistisk. 



Med anledning härav ber jag fä meddela, att vår avverkningsberäkning går 

 ut på amortering av Jel iiu befintliga virkesförrådet under närmaste 100 år, 

 under vilken tid ny skog bör växa u})p. Vi hava antagit tillväxtprocenten 

 för hela virkesförrådet till 1,3 procent och hava med stöd härav beräknat den 

 absoluta tillväxten, vilken vi antagit skola bibehålla sig, intill dess skogsför- 

 rådet genom amortering med i procent om året på 20 år nedgått med 20 

 procent. Då den absoluta tillväxten alltså skulle vara densamma, sedan virkes- 

 förrådet nedsatts till So procent, förutsätter detta en stegring i tillväxt hos 

 virkeskapitalet från 1,3 till 1,6 procent, en stegring, som herr H. med känne- 

 dom om skogens ringa lifskraft, nyss sagt sig ej vilja tro på. Givet är att 

 de nu liefintliga trädens årsringar ej kunna stegras i sådan grad. Häri har 

 herr H. rätt. Men orsaken till stegringen är icke den, som herr H. tror. 

 De nu befintliga trädens årsringsbredd behöver ej stegras, för att tillväxtpro- 

 centen om 20 år skall vara större, än den nu är. Om 20 år är skogen ej 

 densamma som nu. Den skog, som för närvarande har den sämsta tillväxt- 

 procenten, bör då vara borttagen, och den då återstående skogen bör därför 

 växa med en ganska mycket större genomsnittlig tillväxtprocent än den nu 

 befintliga, som till en relativt stor del består av oväxtlig skog. Avverkar 

 man sådan skog, som icke växer alls, minskas ju den absoluta tillväxten icke 

 alls. Härav framgår att en stegring i tillväxt])rocent kan äga rum, utan att 

 något enda träd sätter större årsringar, än det förut gjort. 



Direkt påverkan av tillväxtprocenten genom ökning av årsringsbredden kom- 

 mer även att äga rum, nämligen vid beståndsvårdande utglesning av skog, 

 som är allt för tätt sluten, (iivetvis bidraga även sådana åtgärder att höja 

 tillväxtprocenten, men torde ej kunna öva inflytande på den genomsnittliga 

 tillväxtprocenten i samma grad som avverkning av skog med nedsatt tillväxt- 

 procent. 



