580 DISKUSSION. 



^^ad beträffar avverkningens relativa kvantitet hava vi föreslagit densamma 

 till 2,3 procent, vilket jag velat omnämna för jämförelse med den avverk- 

 ningsprocent, som domänstyrelsen efter tagen del av vårt utlåtande föreslagit, 

 nämligen 2,5 procent. Icke ens domänstyrelsen synes alltså anse, att vi satt 

 omloppstiden för låg. 



Då skogens tillväxtprocent försämras, i mån som dess ålder tilltager, och 

 då inom varje åldersklass den grövsta skogen har den sämsta tillväxtprocenten, 

 hava vi redan ur produktionssynpunkt funnit önskvärt, att den grövsta och 

 äldsta skogen under närmaste 20 år beskattas hårdast. Men då vidare sta- 

 tistiken över virkesprisen å ena sidan visar, att de klena dimensionerna f. n. 

 äro svårsålda och knappast kunna med behållning avsättas men de på samma 

 gång visa tendens till en framtida kraftig prisstegring, medan å andra sidan 

 de grova dimensionerna redan nu äro lätt säljbara men icke synas närmelse- 

 vis i samma grad stiga i pris som det klena virket, måste vårt tillvägagångs- 

 sätt att föreslå till avverkning i första rummet grövre skog utan tvivel vara 

 riktigt. Genom detta förfarande blir man ju i tillfälle avvakta lämpligare tid- 

 punkt än den nuvarande för den klena skogens avyttring. Vid en sansad 

 föryngring av ett överårigt bestånd, föranleder det inga olägenheter att full- 

 följa detta program. Man kan till föryngringen anslå exempelvis 30 år och 

 uttaga virkesförrådet i ett par tre omgångar. Fördelen härmed är, att man 

 varje gång kan taga ut, vad som lönar sig att taga. Då det här är fråga 

 icke om beståndsvärd utan om realisation av ett till avverkning utdömt be- 

 stånd, så kan det ingenting betyda, att beståndet under föryngringstiden ser 

 mindre tilltalande ut. Huvudsaken är att den gamla skogen kommer bort 

 och ny skog växer upp. Herr Holmgren synes hava en annan åsikt om den 

 saken och benämner den genom nämnda avverkningsberäkning uppkommande 

 .avverkningsformen bondblädning. Han synes med detta ord avse att stämpla 

 en sådan avverkningsform som planlös. 



Det är omöjligt förneka, att herr H. har rätt häri, om han med planmäs- 

 sighet avser skogens likformighet och likäldrighet. Vi hava emellertid icke 

 kunnat finna det önskvärt att iör en planmässighet i form etc. den ovan motive- 

 rade ekonomiska planmässigheten offras. Framför allt hava vi ej kunnat förmå 

 oss att föreslå, att på en gång förinta de betydande framtidsvärden, som ligga 

 i den undermåliga skogen, vilket t. ex. sker genom en sådan av\erkning, som 

 den herr H. förordar, nämligen trakthuggning. Då den överåriga småskogens 

 värde, även om den ej växer i massa, växer högst avsevärt, måste det vara 

 misshushållning att avverka densamma nu. 



Jag ber om ursäkt att jag nu förirrat mig från överläggningsämnets centrala 

 innebörd, men jag tillåter mig i det avseendet skylla på herr Holmgren, som 

 genom sitt inlägg rörande bondblädning givit anledning härtill. 



Överjägmästare Welander: Det har under senare åren ofta varit fråga om 

 olika former för avverkning, men i praktiken är man nog mera beroende av 

 beståndens nmarande beskaffenhet, än ivrarna för det ena eller andra avverk- 

 ningssättet i allmänhet föreställa sig. Dessa metoder, som benämnas trakt- 

 huggning eller blädning, beteckna ju olika sätt att avverka mogen skog. Då 

 går det icke an att utan vidare tillämpa blädningsmetoden, när beståndsfor- 

 merna äro sådana, att stora ytor kanske äro beväxta med överårig skog, lika 

 litet som det går an att införa trakthuggning, då skogen är ung eller av me- 

 delålder, eller förekommer gruppvis olikåldrig. 



