582 DISKUSSION. 



kunde nöja sig med en modifierad form av metoden och icke utföra den så 

 detaljerat som tyskarna, utan taga den mera i stort och göra hyggena bre- 

 dare. Det är just, vad jag sökt göra. Därigenom neutraliserar man de ogynn- 

 samma förhållanden, som man möter i de vidsträckta områdena, som endast 

 äro försedda med dåliga vägnät. 



Jägmästare Holmgren: Professor Hesselman ansåg att för att denna metod 

 skulle kunna leda till naturlig föryngring, måste marken vara beklädd med 

 ett mullager. När jag påyrkade, att hyggena skulle göras större, så menade 

 jag, att genom att mera ljus släpptes till den mossmatta, som betäckte marken, 

 denna mossa snart skulle dödas och så ombildas till ett milt humuslager 

 eller mull. Jag är således fullständigt ense med professor Hesselman. Sedan 

 frågade han, huruvida självsådd skulle kunna inträda på dessa hyggen. Till 

 svar därpå vill jag nämna, att där det finnes fullt frödugliga träd i kanterna 

 och på hygget, och där mossmattan försvunnit, där kommer föryngringen minst 

 dubbelt så fort som vid blädningshuggningen. Visserligen infinner sig gräs, 

 men beträffande våra norrlandsskogar med undantag för fjällskogarna och andra 

 särskilt högt belägna trakter vanligen i så liten omfattning, att det icke utgör 

 något allvarligt hinder. Men tyvärr ha vi så litet fröduglig skog, att vi där- 

 uppe äro mera hänvisade till kultur, vilket nog kommer att mer och mer bli 

 fallet, ju mer insikt vi få om de norrländska skogarna och deras beskaffenhet. 



Överjägmästare Welander: Med anledning av vad här yttrats, att blädning 

 skulle varit den hittills brukliga avverkningsformen, vill jag endast säga, att 

 vi icke tillämpat någon blädning från och med Gävle — Dala-områdena i stort 

 sett på statens skogar, nämligen om man tager detta uttryck i dess vanliga 

 bemärkelse som rationell avverkningsmetod. Jag har visserligen undantagsvis 

 sett ordnad blädning, men i allmänhet förhåller det sig, som jag sagt. Detta 

 har jag velat nämna som en upplysning för den händelse, att här finnes nå- 

 gon, som icke känner förhållandena. 



Byråchefen Hermelin: Med anledning av vad nu senast framhållits av 

 överjägmästare Welander anser jag mig böra säga några ord. 



Såsom känt är, råder avsevärd skillnad mellan förhållandena inom olika 

 delar av Norrland, och är även givet, att samtliga dessa skilda förhållanden 

 icke kunna vara bekanta ens för en sådan kännare av norrländska skogar 

 som Welander. Jag tillåter mig sålunda erinra därom, att, ehuru Welander 

 nyss påstått motsatsen, det dock finnes skogsområden därstädes, å vilka en 

 sä pass rationell blädningshuggning förekommer, som gärna kan tänkas i Norr- 

 land. Det är emellertid långt ifrån allestädes, som rationell blädningsavverk- 

 ning har kunnat äga rum, enär man därigenom skulle varit tvungen offra 

 alltför stora värden. Man har icke velat hugga ned virke i onödan, då man 

 icke haft förhoppning att för närvarande kunna ekonomiskt tillvarataga det- 

 samma. Vid en ordentlig blädning måste man nämligen i föryngringshän- 

 seende söka få luckorna klara och rena, och detta har gjort, att man på en 

 hel del trakter icke kunnat verkställa sådan blädning, om vilken man här 

 talar. Men där det gått för sig, och detta har kunnat ske på mer än ett 

 ställe, där har man sett vackra sådana arbeten utförda. Likaväl som över- 

 jägmästare Welander velat upplysa, att denna metod icke förekommer, lika 

 väl anser jag mig kunna u])plysa, att den flerstädes har använts och fortfa- 

 rande användes. 



