SKOGSroi.lllSKA INLÄGO. 585 



jämte, att skogsindelningsarbetet borde fortsättas för de mera välbelägna sko- 

 garna och så småningom utsträckas även till de övriga. Därigenom skulle 

 man vinna, att skogsindelningsarbetet även för framtiden kunde utföras i ett 

 mera lugnt tempo. Skulle generaldirektör Fredenbergs beräkningar om den 

 för arbetena i Norrland erforderliga tiden vara riktiga, så kan jag ej förstå 

 annat, än att dessa arbeten komma att ske så att säga stötvis — vissa peri- 

 oder övermått av arbete, andra åter arbetsbrist. P^nligt min mening är den 

 planläggning av arbetena, som har sådana följder, icke god. En jämnare för- 

 delning av göromålen och ett hastigare resultat skulle näs genom att godtaga 

 Antlerssons och mitt förslag 



Av herr H:s upplysningar angående storleken av den areal, som nu taxe- 

 rats, finner jag, att mina uppgifter om samma sak varit för låga. De 

 hade tillkommit genom summering av arealsiffror, som lämnats mig utav 

 personer, vilka jag hade anledning antaga säkert kände dem. Mina över- 

 slagsberäkningar bliva emellertid, oaktadt det sannolikt berättigade i herr H:s 

 invändning mot min uppgift, ej alltför missvisande, ty jag hade i dessa be- 

 räkningar utgått från en dubbelt så hög siftVa som den, vilken enligt mig 

 lämnade upplysningar betecknade storleken av den taxerade arealen, något 

 som för övrigt tydligt framgår av vad jag skrivit. Jag hade sålunda räknat 

 med 200,000 har årligen, och framtiden får väl utvisa, om arbetstempot kan 

 uppdrivas mycket över denna siffra. Skulle även 300,000 har årligen kunna be- 

 arbetas, och arbetet koncentreras till övre Norrland, så betyder detta, att mer 

 än dubbelt så lång tid, som den av generaldirektör Fredenberg i tidnings- 

 pressen angivna, skulle erfordras för arbetets utförande i dessa trakter. Det 

 var mot hans upplysning till en större allmänhet, som jag tillät mig en erinran. 



Enligt statsrevisorernas därom uttalade önskan erhålla vi kanske framdeles 

 uti domänstyrelsens årsberättelser ui)pgifter både om taxerade arealer, deras 

 virkesförråd och dettas värde m. m. Det skulle vara av betydelse, att svenska 

 folket finge kännedom om storleken av ett utav dess säkerligen största egen- 

 domsvärden och kunde få en verklig inblick uti förvaltningen av detsamma. 



Uti inventeringsfrågan vill jag i övrigt framhålla, att inventeringen förut- 

 sätter en summering av tillgångarna. En sådan torde nu göras eller åtmin- 

 stone ])laneras, eftersom herr H. säger, att det för avverkningspolitikens be- 

 stämmande ej saknas möjlighet att bedöma skogstillgången ä större förvalt- 

 ningsområden. Denna möjlighet måtte emellertid på senare tider hava yppat 

 sig, eftersom den ej anlitades, då första försvarsberedningen på sin tid be- 

 gärde en upplysning, som just hänförde sig till avverkningspolitiken, men då 

 fick ett synnerligen bristfälligt svar. 



I min uppsats hade jag gent emot domänstyrelsens yrkande om forcering 

 av skogsindelningsarbetena i Norrland ställt ett dess eget uttalande, att det i 

 regel ej funnes någon möjlighet att för mycket överåriga skogar uppgöra skogs- 

 indelningsplaner, så att de kunde följas, och att de norrländska kronoparkerna 

 huvudsakligen utgjordes av sådana skogar. Herr H. .säger nu, att, om en 

 skogsindelningsplan icke kan följas och särskilt ej i fråga om avverkningsbe- 

 loppets storlek, detta ej förringar planens betydelse att utgöra en verklig led- 

 ning för skogsskötseln. Då jag i min förra uppsats genom exem})el visat, att 

 man nödgats överskrida till ledning för skogshushållningen fastställda planers 

 avverkningsbelopp med 50, 145 och t. o. m. 483 %, så gör sig efter byrå- 

 chefen H:s nyss refererade replik till mig den frågan av sig själv: med vilket 



