586 NILS G. RINOSTRANL). 



procenttal anses en hushållningsplans avverkningsbelopp kunna överskridas, 

 utan att planen upphör att utgöra »en verklig ledning för skogsskötseln?» 



Men oaktat jag med domänstyrelsens egna uttalanden stärker mitt förslag 

 om inhiberande i viss grad av skogsindelningsarbetet och dess utbytande mot 

 en inventering, anser herr H. dock en sådan icke erforderlig därför, att det 

 överåriga förrådet i allt fall icke kan avverkas så fort som vore önskligt. 

 Skälet synes mig svagt. Icke blir väl önskvärdheten av en översikt utav ställ- 

 ningen mindre påtaglig därför, att man vid exploateringen utav de övermogna 

 tillgångarna måste taga hänsyn till en del andra omständigheter än de rent 

 skogliga förhållandena. Det är väl först, sedan man har översikten klar, som 

 man fullt kan bedöma, i huru hög grad dessa omständigheter böra tillåtas 

 öva inflytande på den hastighet, varmed det överåriga förrådet bör tillgodo- 

 göras. 



Då den kritik, som herr H. riktat mot vissa av mig i en del skogsindel- 

 ningsplaner gjorda sammanställningar av åldersklassfördelningen, egentligen 

 går utanför ämnet, vill jag endast helt kort beröra den. Kritiken visar, att 

 herr H. i dessa sammanställningar ej kunnat skilja huvudsak från bisak. 

 Huvudsaken är: huru stor del av kubikmassan är äldre än vad omloppstiden 

 har antal år? Kn bisak är: huru fördelar sig detta överåriga förråd på skilda 

 åldersklasser? Beräkningar, rörande storleken av medelfelet för de överåriga 

 förråden, som jag för ett stort antal planer låtit en matematiker göra, visa 

 synnerligen tillfredsställande resultat. Då domänstyrelsen i övrigt uti sitt ytt- 

 rande över statsrevisorernas uttalande ansett sig kunna i visst fall åberopa en till- 

 växtundersökning, vilken, om jag minnes rätt, omfattade 8 träd på 2,900 har, 

 så vill det synas, som om det ej vore alltför klandervärt, om jag sökte draga 

 slutsatser av 163 provträd från 476 har. Huru de först nämnda provträden 

 uttagits, känner man ej; de senare äro tagna systematiskt och utan urval. 



I min uppsats hade jag framhållit, att den jämförelse, som generaldirektör 

 Fredenberg gjort mellan resultaten av avverkningarna å Hamra kronopark och 

 Orsa besparingsskog, vore bevisande under förutsättning, att utgångslägena å 

 båda skogarna varit lika. Herr H. anför nu, att virkesförrådet måste antagas 

 hava varit mycket nära detsamma. Detta kan nog hava varit fallet, utan att 

 herr F:s utredning därför blir bevisande. Då han gjort en 7'(?VY/<?kalkyl, är 

 det emellertid ej enbart överensstämmelse i virkesmassorna, scm erfordras för 

 att göra kalkylen bevisande, utan även att dessa virkesmassor haft ett lika 

 eller i det närmaste lika värde. 



I sammanhang med behandlingen av försäljningspolitik och avsättningsför- 

 hållanden hade domänstyrelsen i sitt utlåtande den 18 sistlidne januari gjort 

 beräkningar av dyrhetstillväxten. Gent emot dessa beräkningar framhöll jag, 

 att denna tillväxt ej finge mätas endast efter skillnaden i pris å virke, ned- 

 fört till vattendrag, utan att även hänsyn måste tagas till skillnaden i avverk- 

 ningskostnader. Då nu herr H. erkänner, att det i mitt påpekande ligger en 

 »viss sanning», så kan man fråga, varför ej ämbetsverket, då det för Kungl. 

 Maj:t och Riksdagen framlägger vissa beräkningar, gör dessa fullständiga eller 

 påpekar, att och i vad män de äro ofullständiga. Frågan har dessutom en 

 praktisk betydelse. Om domänstyrelsen nämligen beräknar och fordrar en 

 prisstegring enligt de av den framlagda åsikterna om dyrhetstillväxtens stor- 

 lek, något som man kan hava anledning förmoda av det sammanhang, vari 

 frågan beröres i dess ovannämnda yttrande, så överskattar den virkesvärdet. 



