SKOGSPOLiriSKA INLÄGC.. 587 



Statsrevisorerna hade skärskådat hushallningsplancrna förvissa angivna krono- 

 parker för att »visa de resultat, till vilka nian nått genom tilläni])ningen a\- 

 bestämmelserna om avverkningens beräknande i 1902 års cirkulär». Denna 

 granskning har jag fullföljt, sedan ytterligare material för densamma läm- 

 nats genom domänstyrelsens yttrande över statsrevisorernas uttalande. Där- 

 emot har jag varken påstått eller gjort minsta antydan om, att statsverket 

 skulle tillskyndats förluster, genom att förvaltningen envist fasthållit vid odug- 

 liga planer. Jag har vänt mig mot metoden för avverkningens beräknande i 

 1902 års cirkulär; jag har genom domänstyrelsens egna uttalanden konstate- 

 rat, att metoden ])å angivna krono])arker gett för lågt resultat, och att den 

 synes oduglig, åtminstone då frågan gäller norrländska skogar. Vidare har 

 jag understrukit det egendomliga uti, att, då domänstyrelsens chef redan 1906 

 uttalade, att det ej vore möjligt finna en formel, enligt hvilken överårig och 

 ovä.xtlig skog borde avverkas, en sådan dock bibehålles under 9 år. För mig 

 kvarstår detta egendomliga förhållande oförklarat och — jag må gärna säga 

 det — oförklarligt. \'ad jag ansett önskvärt är påbud om en individuell 

 avverkningsberäkning för varje skog efter dess beskaffenhet. Nu efter 9 (ir 

 synes domänstyrelsen vara framme vid denna j)unkt och påbjuder den 3 1 

 december skogstaxatorerna att om 14 dagar avgiva sitt omdöme om saken. 

 Jag tillåter mig ej att draga någon slutsats ur dessa båda faktiska omstän- 

 digheter. - — Herr H. anser visserligen, att kostnaden för upprättande av de 

 kritiserade planerna ej vore bortkastad. Då taxan varit låg, vore beloppet 

 f. ö. ej så stort. Beståndskartor och uppgifter om virkesförrådet hade under- 

 lättat skogsförvaltningens arbeten med utsyningsförslagens avgivande m. m. — 

 Eftersom samma förrättningsmän upprättat ett större antal planer, och det 

 ingalunda är troligt, att det endast är de, som statsrevisorerna undersökt, 

 som ej kunnat följas, så är det bortkastade eller — låt oss säga — mindre 

 väl använda beloppets storlek en outredd fråga. Jag är övertygad om, att 

 herr H. ej anser en låg taxa försvara ett undermåligt arbete, men jag är inga- 

 lunda övertygad om att orsaken till detta undermåliga arbete är, såsom herr 

 H. synes förmena, att söka uti att förrättningsmännen icke alltid följt givna 

 föreskrifter. Mig synes det lika sannolikt, att orsaken får sökas uti domän- 

 styrelsens cirkulär. \'ilken ledning vid utsyningsförslagens uppgörande uj)})- 

 gifterna om virkesförrådet kunnat skänka, har jag svårt att förstå, då dessa 

 uppgifter synbarligen varit mycket osäkra. 



Av herr H:s uttalande framgår, att man äntligen har att vänta sig åtgärd 

 från domänstyrelsens sida i syfte att förlägga utförandet af stäm])lingarna å 

 kronoparkerna till året före försäljningen. I sinom tid får man väl se utta- 

 lande om de allvarliga olägenheter, vilka, enligt vad herr H. antyder, äro 

 förbundna med en dylik åtgärd, och kan då bliva i tillfälle bedöma, i vad 

 mån de äro verkliga. Här må nu endast framhållas, att, då herr H. ger 

 uttryck åt den meningen, att saken ej kan genomföras på en gäng, han ej 

 meddelar något nytt. Det är nämligen själfklart att så ej kan ske, om man 

 ej under övergångsåret förfogar över en mycket stor personal. 



Rörande utbudet av kolved, 545 000 ni'^ i Luleå distrikt och 250 000 m'^ 

 i Skellefteå distrikt, tillät jag mig den anmärkningen, att en överslagsberäk- 

 ning borde kunnat övertyga domänstyrelsen om det hop])lösa uti att utbjuda 

 dessa partier, vilket enligt domänstyrelsens egen u])])gift skedde våren 19 13. 

 Dåvarande kolpris jämförda med omkostnaderna gjorde verkligen utbudet hopp- 



