6o6 P. o. WELANDER. 



Sådan planläggning av avverkningarna förekommer mera sällan på en- 

 skildes skogar, under det åter för statens och andra allmänna skogar 

 sedan långt tillbaka härom utfärdats mycket detaljerade föreskrifter, och 

 mången vill nog hålla före, att åtskilliga av dessa enskilda tillhöriga 

 skogar äro ganska väl skötta. Ja, kanske man icke vågar bestrida, att 

 det t. o. m. kan framletas exempel på skogar, för vilka avverkningspla- 

 ner upprättats så att säga efter alla konstens regler, men som dock äro 

 sämre skötta än andra, där skogsägaren icke haft ledning av någon av- 

 verkningsberäkning. 



Man kan därför på allvar uppställa den frågan: skall det överhuvud 

 taget vara behövligt, att utarbeta avverkningsplaner? Kan man icke sköta 

 våra skogar lika bra sådana förutan .r* Det är dock uppenbart, att frågan 

 icke kan slutgiltigt avgöras genom sådana exempel, som nyss antyddes, 

 ty avverkningsplanerna kunna vara schablonmässigt eller annars oriktigt 

 uppgjorda, och skötseln av en skog utan avverkningsplan kan vara anför- 

 trodd åt en mycket erfaren och kunnig skogsman. 



Det uppställda spörsmålet besvaras därför bättre, om frågeställningen 

 i stället göres ungefär så: Under antagande att skogsägaren eller skogs- 

 förvaltaren äger nödig kompetens, ty sådan måste i varje fall förutsättas, 

 är då en utarbetad avverkningsberäkning behövlig eller icke? 



Saken torde icke ställa sig fullkomligt lika under alla förhållanden. 

 Är det fråga om en mindre skog, som därjämte också är så väl belägen, 

 att skogsförvaltaren kan genom täta besök skaffa sig en detaljerad känne- 

 dom om skogen, torde han enbart genom besiktning och okulär upp- 

 skattning kunna ungefärligen angiva erforderliga avverkningar och även 

 summan av dessa för närmaste framtiden. Men redan i det fall, att 

 skogen är av större utsträckning, möter det alltför stora svårigheter att 

 endast okulärt bedöma vare sig arealer eller kubikmassor, som finnas i 

 de olika bestånden och således icke heller det avverkningsbelopp, som 

 bör från var och en av dem och ur skogen i dess helhet årligen uttagas. 

 Varje sådant okulärt bedömande kan aldrig bli annat än på en höft, och 

 gäller det ett flertal skogar, är det helt enkelt omöjligt att blott genom 

 besiktning närmelsevis riktigt angiva den framtida avkastningen. 



Men även om totala virkesmassan är känd, kan man icke utgå från 

 en sådan naken siffra och angiva som regel, att årligen avverka viss 

 procent t. ex. 2^2, som någon gång skett, ty även om detta är förenligt 

 med en rätt vård av en skog, kan det betyda vanvård av en annaji, annor- 

 lunda beväxt skog. Då, som bekant, behållna inkomsten från en skog 

 är i hög grad beroende av dess behandling, lärer väl ingen, som är mån 

 om sitt, vilja låta sin ekonomi bestämmas av förvaltningsmetoder så 

 primitiva som den förstnämnda eller så rent schablonmässiga som den 



