ENLIGT VILKA GRUNDER BÖR KN AVVERKNINGSHER ÅKNING UPPRÄTTAS^ 613 



vid första ögonkastet u])penbart, att varje försök att här reglera hushåll- 

 ningen med stöd av några från normalskogar härledda avvcrkningsberäk- 

 ningar måste få ödesdigra följder. 



Enligt statsrevisorernas uppgifter hava också nära hälften av under 

 senaste lo år avverkade virkesmassan utgjorts av torr skog. En del av 

 detta virke torde dock vara sedan längre tid torra träd, som först under 

 senare år kunnat avsättas, men även om hänsyn tages härtill är resul- 

 tatet bedrövligt. 



Jag har nu anfört exempel på resultatet av en skogshushållning med led- 

 ning av nu gällande bestämmelser, och vi hava också sett, att avverk- 

 ningsberäkningen i praktiken icke kunnat följas utan har måst höjas med 

 ända till 200 och 300 %, men då måste också beräkningssättet anses 

 praktiskt värdelöst. Det är också ganska vanligt, att ut.syningsförslagen 

 upptaga flera 100 % större avverkning än den i avverkningsplanerna 

 fastställda, och jag tillåter mig härvid framhålla som ganska märkligt, att 

 ett förslag om höjning i hushållningsplanerna utöver normalförrådsfor- 

 melns utslag skall vara väl motiverat och blir ej sällan avprutad, da där- 

 emot stora ökningar av de bestämda avverkningsbeloppen i utsynings- 

 förslagen beviljas i regel år efter år, utan närmare motivering. Detta 

 visar, hur ringa tilltro såväl domänstyrelsen som skogstjänstemännen i 

 själva verket hava för det nu gällande beräkningssättets lämplighet i 

 praktiken. 



Varför följas då våra avverkningsplaner så litet, och varför giva de 

 oftast så dåligt resultat? Jo, för det första är det en svaghet, att varje 

 skog eller hyggesföljd bildar en enhet för sig, varom mera sedan. Men 

 det dåliga resultatet beror till avsevärd del också på det schablonmäs- 

 siga beräkningssättet. Formeln verkar nämligen blint och ger fullkom- 

 ligt samma resultat för samma virkesförråd, oavsett om det är friskt 

 och växtligt eller ruttet och oväxtligt. Ja, t. o. m. oavsett om det finns 

 någon gammal skog eller icke, och resultatet har blivit därefter, att våra 

 överåriga bestånd i allmänhet överhållits för länge till stor ekonomisk 

 förlust. 



Denna schablonmässiga beräkningsmetod har därjämte indirekt inverkat 

 mycket menligt pä våra skogsindelningar. Tack vare tron pä formebis 

 förmåga att närmelscvis riktigt angiva årsavverkningen har intresset för 

 noggrannare uppgifter om skogens åldersförJiållanden och närmare be- 

 skaffenhet i övrigt skjutits åt sidan, och beståndsbeskrivyiingarna hava 

 fått upprättas ytterligt knapphändiga och intetsägande . 



Hade statistiska uppgifter om virkesförrådet tidigare upprättats, hade 

 mycket varit annorhnida. 



Jag vill med nyss anförda exempel för ögonen blott fråga, om det 



