ENLIGT VII, KA GRUNDER BÖR EN AVVERKNINGSBERÄKNING UPPRÄTTAS? 617 



1914 från och nietl 5 och 6", även mindre partier torrsko*^ inräknade, 

 till kronor 7,25 pr kbni. Enligt den förliden sommar verkställda upp- 

 skattningen upp<;år förrådet j^ammal sko»; över 140 år till 174,300 kbm., 

 vilket efter nyssnämnda medelpris har ett saluvärde på rot av icke mindre 

 än cirka 1,267,000 kronor. 



Jai; har för samtli<^a här berörda skogar räknat sko<>en som gammal och 

 avverkningsrnogen frän 140 år. Däremot skall kanske invändas, att denna 

 åldersgräns är för hög, och jag vill icke bestrida detta för ifrågavarande 

 trakter, men jag har dock valt 140 är för att kunna räkna med virkes- 

 belopp, som utan txekan böra angivas som gamla och överåriga. Således 

 finns pä var och en av dessa tre parker redan gammal och delvis .sjuk 

 skog för I miljon och däröver. Resultatet av miljonförvaltningen har 

 jag redogjort för. Jag vill blott fråga, finns det i hela värt land en per- 

 son, som är lycklig nog att äga i miljon, och vilken är villig att placera 

 denna i skog, där avverkningen skulle regleras efter normalskogsformler? 

 Jag tror det icke. 



För att återgå till den nyaste formeln är det dock glädjande, att förf. 

 som motto på sin uppsats satt den tyske .skogsmannen Heyers ord, att 

 avverkningarna i praktiken icke kunna ordnas efter formler. Detta motto 

 är ju särskilt olyckligt valt, ty det slår faktiskt ihjäl förf:s hela följande 

 framställning, men det ger dock anledning hoppas, att han icke menar 

 sä allvarligt med den där formeln i praktiken. 



Ett erkännande må ju dock givas dessa formler, nämligen att de för 

 normala skogar lämna ett åtminstone relativt gott uttryck för avverk- 

 ningen, vilket även må gälla den mycket omdebatterade normalförråds- 

 formeln, vilken på sin tid, då huvudsakligen grövre virke kunde avsättas, 

 var ett erkännansvärt försök att få ett uttryck för den avsättningsbara 

 årsavverkningen. 



Men om vi \ore lyckliga nog att äga normala kronoparker, där \arje 

 åldersklass upptoge lika areal av jämna vackra bestånd, så borde det 

 för oss skogsmän vara en ganska lätt uppgift att föryngra dessa bestånd 

 i tur och ordning, som de bliva huggfärdiga, och hålla ungskogarna lagom 

 slutna, men dä hade vi icke heller användning för dessa formler. Vi 

 kunna därför under alla förhållanden lämna dem åt sitt öde. Men de 

 ha tyvärr förlett oss till mycken schablon i vår skogshushållning, och ha 

 orsakat oss betydande ekonomiska förluster, ja, jag går så långt, att de 

 ha även skadat vår ställning som skogsmän. 



Det är därför min livliga övertygelse, att vi gjorde vår skogshushåll- 

 ning en stor tjänst, om \ i alla kunde resolut besluta oss för att en gång 

 för alla begrava alla dessa formler, nämligen betraktade som praktisk 

 ledning for var skogspolitik. Och till varning för våra efterkommande 



