ENLIGT VILKA GRUNDER BÖR EN AVVERKNINGSBERÄKNING UPPRÄTTAS? 623 



stone under nuvarande regim, som det är tillfälle att fä en bild av ålders- 

 klassfördelningen och skogstillståndet i övrigt å statens skogar i inre 

 lappmarken, har jag velat visa vidstående efter skogsindelningshand- 

 lingarna uppgjorda grafiska framställning över kronoparkerna i Stensele 

 socken, tillsammans 107,549 har skogsmark (fig. 4). 



Den langa streckade stapeln till höger betecknar kubikmassan skog 

 1 50 år och däröver. Den svarta övre delen betecknar massan rötskadad 

 eller annars efter yttre utseende i sä hög grad övermogen skog, att den 

 bör hastigt tillgodogöras. Uppgift om åldern för denna virkesmassa 

 saknas, men sannolikt är denna mycket hög, i varje fall torde man kunna 

 antaga, att åtminstone allra största delen därav är minst 150 år, och har 

 jag därför på bilden lagt den till 150-åriga //// synes friska virkesmassan. 

 150 år måste anses som en relativt hög omloppstid, men nu betinnes 

 att icke mindre än 562,595 kbm. äro ö\er 200 år och därav äro vidare 

 103,571 kbm. mellan 250 och 300 är och cirka 37,000 kbm. äro till och 

 med över 300, säger tre hundra år, och ändock har skog av sådan ålder 

 icke ansetts böra rubriceras som övci mogen. Statiska uppgifter om så- 

 dana förhållanden skola nu Jiädanefter icke få framställas för de norr- 

 ländska statsskogarna. 



Den svarta delen av stapeln är en sorglig illustration till vad jag sade, 

 att skogen \ id högre ålder är underkastad hastig värdeminskning, ty 

 icke mindre än 1,262,853 kbm. eller 33 % av hela virkesförrådet och 

 48 °o av virkesmassan över 150 år äro nu så skadade, att man måste 

 genom skyndsam avverkning tillgodogöra det värde de nu kunna hava. 



Jag angav nyss det 150 — 30oäriga virkesförrådet som. till synes ixiskt, 

 och man har all anledning befara, att en hel del även av dessa ännu 

 gröna träd äro skadade. Ett relativt friskt yttre är nämligen alldeles 

 icke någon garanti för att virket är bibehållet. Upprättar man nu en 

 avverkningsberäkning på det sätt, att den redan skadade virkesmassan 

 i första hand uttages, men att dessa 200 — 300-åriga träd eller åtminstone 

 större delen av dem överhålles som en framtida reserv, blir utan tvivel 

 följden, att man vid ny uppskattning vid nuvarande indelningsperiods 

 slut nödgas åter konstatera en svart stapel som uttryck för det förstörelse- 

 verk, som tidens tand hunnit ytterligare utföra på dessa 20 år. 



Jag har här visat några exempel pä tillståndet hos några av statens 

 skogar och resultatet av hushållningen med ledning av hittills föreskrivet 

 sätt för beräknande av skogsavkastningen. De skulle säkert kunna mång- 

 faldigas. Även med tillämpning av bättre metoder blir det i varje fall 



