636 DISKUSSSION. 



Överjägmästare Welander: Man synes på mig ställa större fordringar än 

 skäligt är Den siste talaren väntade att få höra något positivt, och då skulle 

 väl det uteblivna positiva bestå i vad han närmare utvecklade, nämligen att 

 den mest överåriga skogen bör i första hand avverkas samt att det kräves 

 mera personal och ökade medel till skogsvårdsarbeten. Men nu har jag ju 

 här fordrat som en grundval för en avverkningsplan icke blott uppgift om 

 den mest överåriga skogen utan tullständiga uppgifter om såväl kubikmassor 

 som arealer för alla åldersklasser och därjämte möjligast noggranna uppgifter 

 om tillväxt, skador m. m. för de olika bestånden, således i själva verket myc- 

 ket mera positivt än jägmästare Holmgren anförde. Byråchefen Örtenblad 

 ansåg också, att jag varit övervägande negativ, men diskussionsämnet var ju: 

 »Enligt vilka grunder bör en avverkningsberäkning upprättas ?/v och dessa grunder 

 har jag tydligt angivit. Jag vågar tro, att jag har rätt att begränsa mig till 

 det ämne, som blivit uppställt. Vi få väl icke utbreda oss över skogsförvalt- 

 ningens hela område. Att det fordras mer personal och ökade anslag vet jag 

 väl, men det hör icke till ämnet i dag. Skola vi kunna reglera avverkningen fordras 

 först och främst, att en noggrann statistisk undersökning kommer till stånd, 

 gärna med så vackra grafiska bilder, som byråchefen Hermelin här visat oss. 

 Detta skall vara ledningen, men man får icke uppställa sådana anspråk som 

 nyss gjordes: giv något att ta i», »säg mig vilken realisationstid som skall 

 beräknas» o. s. v., ty avverkningstiden för den gamla skogen kan icke an- 

 givas schablonmässigt, det beror på skogens beskaffenhet, avsättningsförhållan- 

 den, flottleder och dylikt, och jag har vidare skarpt betonat, att man måste 

 taga hänsyn icke endast till en enda skog utan också till övriga skogar inom ett 

 revir eller annan större skogsförvaltning. För övrigt är det min tro, att om 

 vi få sådana noggranna uppgifter rörande våra skogar, jag här förordat, så 

 kommer nog det ena att följa efter det andra. De påvisade faktiska förhål- 

 landena komma då att framtvinga en förändring även av personal, behövliga 

 anslag m. m., och jag tror, att om domänstyrelsen hade haft en sådan statistik, 

 så skulle den kunnat föra ett helt annat språk gent emot riksdag och rege- 

 ring än som nu är möjligt i fråga om revirreglering m. m., och med ett sådant 

 material och en därefter planlagd avverkningspolitik hade domänstyrelsen och 

 särskilt dess chef kunnat sakligt tillbakavisa en hel del av de anmärkningar, 

 som framkomma i tal och skrift från mer eller mindre vederhäftiga kritici. 



Byråchefen Örtenklad talade om ett samtal, som vi ^.haft för några år 

 sedan, och finner riktigt, både vad han och jag då sade. Men jag ber att fä 

 erinra om ett tillfälle för blott ett hälft år sedan, då dessa avverkningsplaner 

 voro på tal. Då anförde jag, att det icke går att göra upp en avdelnings- 

 plan för en skog blott efter dess tillstånd, utan att man också tager hänsyn 

 till övriga skogar för att få en planläggning i stort för ett revir. Detta fann 

 byråchefen Örtenblad då vara riktigt, men icke nu. Däremot uppträdde en 

 annan byråchef. Hermelin, mot mig i denna punkt vid åsyftade tillfälle. 



Byråchefen Hermelin anförde, att dessa svarta staplar icke äro ett rätt 

 uttryck för de förhållanden, som i allmänhet råda i Norrland. Jag vill 

 då säga, att statistiken för de skogar jag här visat grundar sig på taxatorer- 

 nas borrning av provträd, men jag är synnerligen glad över att förhållandena 

 äro bättre på andra håll, och just därför kunna vi forcera avverkningarna på 

 de sämsta skogarna. Men med avseende på de staplar byråchefen Hermelin 

 visat, kan jag icke finna annat än att de överensstämma ganska bra med mina. 



