ENLIGT VILKA GRUNDER BÖR EN AVVERKNINGSBKRÄKNING UPPRÄTTAS? 637 



även om de iiro olika till färgen. Jag tror också som byråchefen, att man 

 icke alltid kan med blotta ögat läsa årsringarna, men i mellersta Norrlands 

 distrikt har detta avhjälpts därigenom, att förstoringsglas anskaftats åt taxa- 

 torerna. Den stora fördelen med mina staplar är, att jag vet, huru många 

 kbm. som t. ex. äro 300 år eller däröver — sålunda träd som en gång voro 

 samtidiga med Gustaf II Adolf — men jag tillåter mig som skogstjänsteman 

 säga, att vi ha ansvar för skogshushållningen var och en så långt som på oss 

 beror, men då böra vi också ha rätt att fordra att få tillfredsställande upp- 

 gifter om skogarna. 



Jägmästare Amilon säger, att det icke är omloppstiden, vi behöva känna, 

 utan realisationstiden. Ja, det är reaHsationstiden, som jag särskilt framhållit, 

 men för att få reda på realisationstiden, måste jag veta, huru mycket som 

 skall realiseras, och det är därvid icke nog med att känna endast den mest 

 övermogna skogen utan även den övriga gamla utvuxna skogen, så att icke 

 även denna överhålles så länge, att denna också hinner bli i hög grad över- 

 årig och förstörd av rötor och avtorkning. Det är en planläggning av all 

 gammal skog, som behöves. Således menar jag, att man måste först ha reda 

 på den ålder, när skogen skall anses vara gammal och mogen. Härigenom 

 erhålles uppgift om det avverkningsmogna förrådet, varefter lämplig realisa- 

 tionstid bestämmes alltefter dess beskaffenhet. 



Jag har läst planerna för Stensele noggrant. Men det är icke bara fråga 

 om att taga ut förrådet på den och den tiden utan frågan gäller också, huru 

 detta tages ut. Avverkningen bör utföras så, att återväxten tryggas. Avverk- 

 ningsbeloppet är bestämt till visst belopp för indelningsperioden att huvud- 

 sakligen uttagas genom blädning, varigenom den mest skadade och övermogna 

 skogen skulle få stå kvar i 25, 30 år, men det är samtidigt föreskrivet, att 

 det åligger jägmästaren att se till att denna mest övermogna och avtorkade 

 skog fullständigt tillgodogöres inom 20 år. Det betyder, att han är ansvarig 

 för denna sak. Men dessa träd torka icke grupp- eller hyggesvis, utan de stå här 

 och där, varför deras uttagande icke kan ske i form av ordnad föryngrings- 

 avverkning. På detta sätt kommer föryngringen att i verkligheten uppskjutas 

 i ännu 20 år. Jag anser nödvändigt, att föreskrifter givas om föryngrings- 

 huggningar för erhållande av återväxt. Denna återväxt behöver icke nödvän- 

 digt ske genom kulturer, utan få vi endast hyggen, kan det ofta bliva en till- 

 fredsställande återväxt. 



Lektor Jonson: Då såsom av flera talare förut påpekats något positivt för- 

 slag ej alls föreligger från inledarens sida, kunde det måhända vara olämpligt 

 att förlänga diskussionen, men då föredragshållaren har gjort mig äran om- 

 nämna den avverkningsberäkningsformel, som jag för några år sedan ställde upp, 

 skall jag be att få lämna några uppgifter. Han synes nämligen antingen icke 

 läst uppsatsen eller också läst den på ett sätt, som påminner om, hur en viss 

 herre läser bibeln. Alla reservationer mot schablonmässig avverkningsberäk- 

 ning, som jag i uppsatsen i fråga framlagt, synes nämligen inledaren i fråga 

 alldeles ha förbisett. 



Grunden till en noggrann beräkning över våra skogars rätta behandling 

 ligger otvivelaktigt i kännedomen, hur vår skog är sammansatt. Vi behöva 

 en statistik på skogsarealen, samt en förrådsstatistik för att veta, huru för- 

 rådet är fördelat på olika trädslag och åldersklasser, varvid noggrannare statistik 

 behöves under sådana områden, där förhållandena möjliggöra en intensivare 



4' SkogsvHrds/öreningens Tidskrift iQ/J- 



