ENLIGT VILKA GRUNDER BÖR EN AVVERKNINGSBERÄKNING UPPRAT lAS? 643 



räknade avverkningsbeloppen för hemniansskogarna medgivits i vissa fall, under 

 det att däremot i andra, där det kunnat vara lika behövligt och med hänsyn 

 till skogens tillstånd nödvändigt, inga förhöjningar bestämts, vill jag erinra 

 därom, att, där avverkningsplaner inkommit till domänstyrelsen tör fastställelse, 

 dessa förhållanden alltid prövats med särskild omsorg, och har oftast med- 

 givits förhöjning, ej sällan u])pgående till 40 a 100 % över det enligt nyss- 

 nämnda formel beräknade avverkningsbeloppet, stundom därutöver ända upp 

 till 130 °o . Jag har emellertid mer än en gång iakttagit, att herrar jäg- 

 mästare varit enligt min mening väl så njugga att bestämma eller föreslå så- 

 dana förhöjningar, synnerligast då det gällt skogar i bondehand, vilkas ägare 

 icke haft samma begrejip som trävarubolagen att påyrka ökade avverkningar. 

 Där i)lanerna icke inkommit till k. domänstyrelsen för fastställelse — vilket 

 ju gäller i fråga om huvudparten av desamma — har ändring häruti emeller- 

 tid icke kunnat ske så framt besvär ej anförts. 



Hava k. domänstyrelsens föreskrifter i dessa avseenden emellertid icke rätt 

 tillämpats, utgör sådant förhållande icke skäl till anmärkning emot desamma 

 i och för sig. Formler för avverkningsbelo])pets beräknande böra givetvis icke 

 utan vidare, okritiskt tillämpas, utan böra de naturligen i fråga om icke nor- 

 mala skogar, användas i huvudsak till ledning för samma belopps bestämmande, 

 vilket i övrigt måste ske med hänsyn till skogens tillstånd i varje skilt fall. 



Jägmästare Carlgren fann det vara egendomligt, att från ledande håll icke 

 gåves bestämda föreskrifter rörande under vilken tid den s. k. övermogna 

 skogen å la])pmarkshemmanen finge avverkas, och framhöll i fråga härom det 

 tilltalande i trävaruexportföreningens förslag i sådant avseende. Jag däremot 

 förstår icke, huru man rimligen kan begära, att ett bestämt lika antal år härför 

 lämpligen skall kunna fixeras för samtliga skogar i Lappmarken med dess dock 

 avsevärt skiftande skogsförhållanden. Sädana direkta bestämmelser måste givet- 

 vis verka till en schablonmässighet i skötseln, vilken ej gärna kunde försvaras. 

 Jägmästare Carlgren uttryckte ock med starkt betonat ogillande sin förvåning 

 över huru k domänstyrelsen i skrivelse till K. Maj:t kunnat använda ett sådant 

 uttryck som »rovhuggning» vid kritik av det nyssnämnda, enligt hans mening, 

 så tilltalande förslaget utav trävaruexportföreningen. Ja, jag vill minnas, att 

 domänstyrelsen ändrade det ordet, men jag kan icke finna uttrycket olämpligt 

 i det sammanhang det uttalats. 



Överjägmästare Welander: Cent emot lektor Jonson vill jag säga, att jag 

 icke endast sitter inne och studerar papperen, utan jag gör också undersök- 

 ningar ute i skogen, men vad beräkningsformeln beträftar, bör den natur- 

 ligtvis vara sådan, att den kan vara vägledande för den praktiske skogsman- 

 nen, i annat fall kan den undvaras. 



Jägmästare Carlgren: Det förefaller mig som om byråchefen Hermelin, 

 då han talade om cirkuläret av 1890, mera uppehållit sig vid tillämpningen 

 av detsamma än vid själva principen. 



Även jag känner till, att cirkuläret visade sig fördärvligt i så måtto, att 

 skogstjänstemännens tillämpning av detsamma på sina håll ingalunda gick i 

 cirkulärets anda. Dess missförhållanden torde dock icke få skyllas på cirku- 

 läret, utan fastmer på bristande tillsyn från högre myndighets sida. — Trä- 

 vaniexportföreningens förslag får icke fattas så, att huggningarna skulle om- 

 fatta under första i o-årsperioden endast skadad skog, under den nästa endast 

 250-årig och äldre skog o. s. v. / s/ori har man tänkt sig förslaget verka i 



