ENLIGT VII.KA GRUNDER BÖR EN AVVERKNINGSBERÄKNING UPPRÄTTAS? 647 



sif^ berättigad att använda en normalskogsformel för »ut\ ecklingsbar» 

 och 'mogen» skog eller kortare sagt för A-skog och awsättningsbar B-skog, 



— men då en formel, som reagerar för den relativa förekomsten av A- 

 skog och av H skog. 



De7i y>övenuogna> skogeii elter C-skogen (ned till avsättningsbar dimen- 

 sion) hör dock — såsom ett för normalskogsberäkningar fullt främmande 

 virkesslag — behandlas helt för sig. Det naturligaste och för skogens 

 ekonomi riktigaste är onekligen att endast låta den tanken reglera reali- 

 sationshastigheten för C-skogen att riskfria kultnråtgärder kunna hålla 

 jämna steg med aui>erkni}igar)ia. 



Fasthålla vi \id denna naturliga och — som man borde tycka — fullt 

 självklara tanke, skulle dess praktiska tillämpning för de mindre abnorma 

 skogarna helt enkelt bliva den, att all C-skog utan vidare ansloges till 

 avverkning under perioden, — under det att för de fnest ab7iorina sko- 

 garna C-skogens realiserande utsträcktes till något längre tid än perio- 

 dens antal år. — Det har talats om nationalekonomi.ska risker vid ett 

 för hastigt realiserande av statsskogarnas och Lappmarkens anhopade 

 förråd av övermogen skog. Det är möjligt, att farhågan är berättigad, 



— ehuru den långt ifrån är bevisad. Att emellertid realisationshastig- 

 heten för övermogen skog ytterligare måste avsevärt ökas utöver vad som 

 skett under sista åren ligger i alltför öppen dager för att ens behöva motive- 

 ras. — En bestämd och fix realisationstid t. ex. 40 år för all C-skog påyrkas 

 ofta som ett universalmedel, — men det måste väl ovillkorligen kännas 

 motbjudande att i en hushållningsplan föreslå, att endast en del av det 

 övermogna kapitalet uttages under perioden, samtidigt som mogen skog 

 anvisas till avverkning. Man kan under sådana förhållanden lätt tänka 

 sig det fallet, att planens slutsumma avverkning för perioden, anvisad 

 från B-skog och C-skog, uppginge till samma eller större belopp än det, 

 som hela det nuvarande förrådet av övermoget kapital utgör. Att all 

 övermogen skog rimligen bör komma till avverkning, innan något av 

 den mogna skogen börjar uttagas, torde väl få betraktas som ett axiom, 

 och detta bör åtminstone få sin teoretiska tillämpning vid planernas upp- 

 rättande. - — Praktiken uttager i alla händelser avverkningarna på sitt 

 sätt — vanligen ganska oberoende av ett mer eller mindre logiskt reson- 

 nemang vid deras bestämmande. 



Följande metod för avverkningarnas beräknande å dessa med över- 

 moget kapital belastade skogar har åtminstone den fördelen att vara 

 enkel samt logisk och har dessutom visat sig kunna ge mycket tillfreds- 

 ställande resultat. 



Om massan av övermogen skog utgör högst en viss procent (t. ex. 

 25 %] eller därunder av skogens hela virkesförråd av A- och avsättnings- 



