648 ERIC W. RONGE. 



bar B- och C-skog, anslås denna övermogna skog utan vidare ceremo- 

 nier till avverkning under perioden ; å kvarvarande nu noDnalare virkes- 

 förråd (avsättningsbar B-skog och A-skog ned till 10 eller 15 cm. vid 

 brösthöjd) tillämpas en normalskogs formel. 



För den händelse att skogens förråd av C-skog uppgår till mera än 

 ovannämnda procent, anslås till avverkning under perioden så mycket 

 därav, som motsvarar denna procent av virkeskapitalet, varefter den åter- 

 stående delen av C-skogen jämte B- och A-skogen insättas i normalfor- 

 meln. För att emellertid hårdare »straffa» C-skogen — dels för dess 

 övermogenhet och dels för att den såsom obehörig här till en del tvingat 

 sig i »normalförrådet» — har jag använt koefficienten 5 för densamma 

 i den av Tor Jonson framdeducerade och på Strzelecki normalskogsberäk- 

 ning grundade formeln: 



2 2A1 4- 4B -f 5 Q 

 20-arsperiodens avverkning = 20 X - X 



3 u 



Cj betyder alltså här den del av C-skogen, som eventuellt förefinnes 

 utöver de som exempel antagna 25 % av skogens hela virkesförråd (A^ 

 = A-skog ned till 10 eller 15 cm. vid brösthöjd). 



Huvudprincipen i ovanstående avverkningsberäkning är således att 

 övermogen skog intill en viss procent (f>realisationsprocenh>) av hela vir- 

 keskapitalet på skogen utan vidare anslås till avverkning under perioden, 

 och sedan virkesförrådet sålunda — genom avskiljande av denna dess 

 sämsta del — gjorts normalare än förut, tillämpas nornialskogssynpiink- 

 ter på kvarvarande massan av mogen och iitvecklifigsbar skog. 



Utan att här närmare vilja ingå på att diskutera metoden vill jag 

 blott framhålla, att man genom att lyckligt bestämma en dylik »realisa- 

 tionsprocent» för den övermogna skogen, gällande för en viss trakt, 

 erhåller en regulator på avverkningarnas storlek, som är bättre och mera 

 logisk än någonsin en realisationstid för C-skogen samt därjämte natur- 

 ligare, därför att den så att säga håller sig inom periodens ram. Syste- 

 met leder slutligen till att hushållningsplanen konsekvent anvisar avverk- 

 ningen att uttagas av övermogen skog och — först sedan denna är slut 

 — av B-skog. 



Huru skall man då kunna bestämma denna »realisationsprocent» .f' Ja, 

 nog torde vi först kunna komma överens om, att den bör vara betyd- 

 ligt enklare att bestämma än tilläggsprocenten till normalskogsformelns 

 avverkningsbelopp, sedan denna numera börjat nalkas upp mot de hundra 

 procenten. — Ett exempel torde bäst belysa detta. En skog håller 

 10,000 kbm.; med i6o-årig omloppstid och 70 % förhöjning utöver 

 normalskogsformeln erhålles en årlig avverkning av 212 kbm. För att 



