ENLIGT VILKA GRUNDER BÖR EN AVVERKNINGSBERÄKNING UPPRÄTTAS? 651 



en icke kunnat undj^å att märka, som bearbetat tillväxtsiffrorna ä ett 

 provträdsmaterial, iij)pdelat efter denna grund. 



Men för att erhålla en rättvisande siffra på tillväxten för A-skogen — 

 en siffra, som man lugnt kan bygga på vitl tillväxtberäkning framåt till 

 periodens slut, fordras emellertid, att man icke blott räknar med den 

 taxerade delen av den »utvecklingsbara» skogen (A-skog) utan även i 

 beräkningen medtager de virkesmassor och den tillväxt av A-skog, som 

 ligger under den lägsta brösthöjdsdimension, som medtagits vid taxe- 

 ringen. — Om vi för en skog, taxerad ned till den numera brukliga 

 gränsen lo cm., för enkelhetens skull tänka oss, att träd ned till lo 

 cm. vid brösthöjd med ekonomisk fördel kunna avsättas, så utgör ju 

 denna lo cm:sgräns en ekonomisk gräns för B- och C-skogen, i det att 

 allt därunder måste betraktas som dödt kapital. Så är däremot icke 

 förhållandet med A-skogen; det som för B- och C-skogen ovan kallats 

 »dödt kapital» utgör för A-skogen tvärtom den allra livaktigaste och 

 växtkraftigaste delen (med vanligen 6 % tillväxt) av skogens hela vir- 

 kesförråd. 



De missvisande följderna av att försumma detta tillväxtförråd klar- 

 läggas bäst genom följande exempel. Vi tänka oss en mindre skog, 

 som för närvarande består av enbart gammal skog; löpande tillväxten 

 utgör nu t. ex. 0,70 kbm. pr hektar produktiv mark. Så införas trakt- 

 huggningsmetoder och höga avverkningar, och — låt oss säga — halva 

 arealen övergås under de första 30 åren. Under denna tid har tät och 

 växtkraftig ungskog uppkommit eller uppdragits på de kallagda ytorna, 

 men vid en taxering ned till 10 cm. efter dessa 30 år har kanske en- 

 dast en mycket obetydlig del av denna A-skog uppnått dimensionen 

 10 cm. Följden härav blir, att taxeringen lämnar till resultat, att skogens 

 virkesförråd reducerats till ungefär hälften, och att tillväxten likaledes 

 utgör endast hälften av den nuvarande, d. v. s. 0,35 å o, i^^ kbm. pr hek- 

 tar och år — under det att den i verkligheten helt säkert uppgår till 

 ett mångdubbelt bel()j)[). 



Denna ovan skisserade skogshistorik är ju visserligen ett i verklig- 

 heten kanske aldrig förekommande ytterlighetsfall, men just den omstän- 

 digheten möjliggör för oss att på våra vanliga skogar utfylla en sådan 

 ovedersäglig lucka i tillväxtberäkningen. Taxeringen anvisar förefintliga 

 virkesförråd av A-skog inom de olika centimetcrklasserna 10 — 15, 15 — 

 20, 20 — 25 o. s. v., och de bearbetade provträden lämna tillväxtpro- 

 centerna och därmed de olika tillväxtmassorna inom samma klasser. Om 

 man då grafiskt upplägger dessa kubikma.ssor — dels av förråd, dels av 

 tillväxt — med brösthöjdsdimension som x-axel, kan man genom att 

 neddraga förråds- och tillväxtkurvorna till o cm. erhålla en god och 



