AVVERKNINGSBERÄKNING. 655 



som bör uttagas under perioden, anser jag icke ens förtjäna benämningen 

 avverkningsberäkning. 



Detta synes mig vara av så mycket större vikt, som indelningsförrätt- 

 ningarna i allmänhet utföras av de yngre skogstjänstemännen (bland 

 vilka författaren till denna uppsats räknar sig till de allra yngsta). 



Kn annan teknisk fordran, som kanske kan synas alltför axiomatisk 

 för att omnämnas, är att a\\erkningen, beräknad för hela skogen, skall 

 vara lika med summan av avverkningarna beräknade för skogens olika delar 

 (block, skiften, hemmansdelar o. s. v.); mera härom längre fram. 



Ett önskemål, som dock knappast kan kallas en fordran, är också, att 

 metoden ej är för arbetskrävande eller för omständig. Om möjligt bör 

 den vara så enkel, att man vid dess användande hela tiden har full inblick 

 i metodens sätt att \erka. 



Göra vi nu en sammanfattning av dessa fordringar, så äro de: 



1. Teoretisk riktighet i normalskogen. 



2. Lämnande av jämn avkastning. 



3. Hänsyn till huggbarheten. 



4. Objektivitet. 



5. Lika användbarhet för hela skogen och dess olika delar. 



6. Enkelhet. 



Studera vi nu litet närmare dessa krav, så märka vi snart, att det 

 ej är förenligt med logikens lagar att tänka sig en metod, som fullt 

 tillgodosåge dem alla. Detta av det skäl, att en del av fordringarna 

 stå i strid mot varandra. I samma mån som man tillgodoser jämnheten 

 i avkastningen, i samma män måste man åsidosätta hänsynen till hugg- 

 barheten. Och tar man full hänsyn till huggbarheten (= avverkning av 

 varje bestånd, då det överskrider gränsen för mogenheten), blir i regeln 

 den årliga avkastningen långt ifrån jänm. Därför formulerade jag kraven 

 till > rimlig jämnhet» och »rimlig hänsyn till huggbarheten». Det är 

 just här, som den största svårigheten i all avverkningsberäkning ligger, 

 och detta sä mycket mera, som det icke råder något konstant, i siffror 

 uttryckbart förhållande mellan dessa båda krav. För ett helt lands skogar 

 och i mindre grad också för större eller mindre geografiska områden 

 därav (ex. konsumtionsområden, floddalar) måste man anse jämnheten i 

 avkastningen av stor betydelse. I"'ör de olika hushållsenheterna åter 

 ställer sig saken rätt olika. I den rena (= nätt tilltagna) husbehovs- 

 skogen finnes ett mycket starkt krav på jämn avkastning. (I § i8 av 

 1894 års allmänna skog.sordning står därför också, att boställshavares 

 årliga behov av skogsfång bör så vitt möjligt tillfredsställas, även om 

 skogens uppbringande till sin största möjliga avkastning därigenom skulle 

 fördröjas.) I sädana skogar, därifrån större delen av virket säljes, kräves 



