AVVERKNINGSBERÄKNING. 659 



vore beväxt med yngre skog. Detta måste ju betecknas som ett stort 

 framsteg. Dock kvarstår den anmärkningen, att ingen hänsyn tagcs till 

 virkesmassornas hiig^barhet, då ju en viss kubikmassa i III. ålderklassen 

 betyder lika mjxket i formeln som samma massa i VI. åldersklassen. 



Även här kan en tillfällig omloppstid läggas till grund för avverk- 

 ningsberäkningen. En sak, som kanske ej alla skogsindelare gjort klart 

 för sig, är att för denna formel tillfälliga omloppstiden ej behöver skilja 

 sig frän den normala i samma grad som fallet är vid begagnandet av 

 den föregående metoden. Detta beror därpå, att virkesmassan ju är i 

 sin mån känslig för rubbning i åldersklassernas normala fördelning. 



Att ingå på en närmare granskning av den mängd avverkningsberäk- 

 ningsmetoder, som äro uppställda, anser jag mig ej behöva eller böra 

 göra. Gemensamt för en stor mängd av dem är ett ensidigt fasthållande 

 vid normaltillståndets hastiga uppnående som mål. Ett gemensamt fel 

 är, att ingen eller så gott som ingen hänsyn tages till skogens större eller 

 mindre avverkningsbarhet, mogenhet. Det är framförallt detta förhållande, 

 som givit anledning till denna uppsats. 



Principer för en ny metod. 



Vi hava förut uppställt vissa krav på en avverkningsberäkning; vi ha 

 sedermera kommit till den övertygelsen, att nu tillämpade metoder ej i 

 önskvärd grad uppfylla desamma. Nu uppställer sig alltså den frågan: 

 »Huru skola de uppställda fordringarna kunna uppfyllas?» Må vi före 

 besvarandet av denna fråga en smula sätta oss in i vad en avverknings- 

 beräkning innebär. 



Då en skogsman kommit till den slutsatsen, att den normala omlopps- 

 tiden icke ger lämplig avverkning för en viss skog, utan en tillfällig om- 

 loppstid måste tillgripas som grund för avverkningsberäkningen, då har 

 redan en viss process försiggått i den mannens hjärna. Han har bildat 

 sig en — mer eller mindre klar — uppfattning om avverkningens lämp- 

 liga storlek, han har med andra ord verkställt en — kanske oftast under- 

 medveten — avverkningsberäkning. Är det en kunnig och erfaren skogs- 

 man med god forstlig omdömesförmåga, äro förutsättningarna mycket 

 stora, att det skall vara en god avverkningsberäkning. Denna hjärn- 

 process består i, att en mängd faktorer och förhållanden i skogen — 

 areal, virkesmassor m. m. — sättas i kausalsammanhang med den sökta 

 avverkningen. För så vitt dessa faktorer kunna uttryckas i siffror, må det 

 ej anses förmätet att tro, att de också kunna sättas i matematiskt samman- 

 hang med avverkningen, och den okontrollerbara hjärnprocessen sålunda 

 ersättas av ett kontrollerbart arbete med bläck och penna. Men för att 



