66o OSCAR LINDBLAD. 



det skall bliva möjligt, fordras en ingående analys av »hjärnprocessen», 

 ett utrönande av, dels vilka de inverkande faktorerna äro, dels deras 

 sammanhang med avverkningen. Skall växttiden eller omloppstiden ingå 

 i avverkningsberäkningen? Vilketdera är riktigast att grunda avverk- 

 ningen på, arealen eller virkesbeloppet ^ (eller möjligen något annat)? Se 

 där ett par frågor, som uppställa sig till besvarande. 



Låtom oss, för att klargöra dessa problem tänka oss en skog, vilken 

 som helst och så fråga: »Huru stor blir avverkningen?» 



Det blir beroende av: 



i:o arealen, som ju är det som varierar utan all jämförelse mest'^ och 

 har största inflytandet. Men enligt min mening bör dock endast den 

 skogbeväxta arealen vara bestämmande. Antag att jag har loo hektar 

 normal skog med normal avverkning, och inköper loo hektar kalmark. 

 Någon rimlig anledning att öka avverkningen synes då icke föreligga, 

 så länge den inköpta arealen är kal. 



2:0 boniteten. Det tarvar ingen vidare utläggning, att ju bättre medel- 

 bonitet en skog har, desto större blir årliga avverkningen, ceteris paribus. 



3:0 skogens ålder. Ju större virkesmängder som finpas i de högre ålders- 

 klasserna, d. v. s. ju högre skogens medelålder är, desto större bör av- 

 verkningen vara, och omvänt. 



4:0 slutenhetsgrad. Ju tätare och virkesrikare bestånden äro, desto 

 större blir avverkningen. 



Alla dessa fyra. faktorer äro primära, av varandra oberoende, mätbara 

 storheter, vilka var och en inverkar på avverkningens storlek. Vilka 

 flera faktorer inverka månne? »Skogens föregående behandling, tidigare 

 huggningar», föreslår någon. Sant, men detta är ingen ny faktor, utan 

 denna ingår redan dels i medelåldern, dels i slutenhetsgraden. »Virkes- 

 kapitalet då?» Ja, dit var det jag ville komma. Virkeskapitalet är icke 

 något primärt, men det utgör just resultatet, så att säga sammanfatt- 

 ningen av de fyra nämnda, primära storheterna. Ju större skogbeväxt 

 areal, ju högre bonitet, ju större medelålder och ju bättre slutenhet, desto 

 högre avverkning — men också desto högre virkesförråd. Så snart 

 någon av de fyra primära faktorerna ändras i någon riktning, går detta 

 genast igen i virkeskapitalets storlek eller sammansättning. Det torde 

 få anses bevisat, att det är felaktigt att ensidigt grunda avverkningen 

 på arealen; därför dock ej sagt, att det är riktigt att grunda den på 

 virkeskapitalet. Det måste först avgöras, huruvida de primära faktorerna 

 inverka på virkeskapitalet i samma grad som på avverkningen. För 



■^ Redan a priori kan det ju synas naturligast, att då man avverkar en viss virkesmassa, 

 också awerkningsberäkningen grundar sig på den förefintliga virkesmassan. 

 ' Varför den också lyckats undanskymma övriga, mindre varierande faktorer. 



