662 OSCAR LINDBLAD. 



välja. Jag har dessutom prövat dem och funnit dem praktiskt lämphga. 

 Att de jämväl äro teoretiskt riktigast, vill jag ej påstå, då jag icke kan 

 bevisa ett sådant påstående. Man skulle också kunna låta virkesmassorna 

 ingå i reduktionsformeln proportionellt mot kvadratrötterna ur åldersklass- 

 talet eller också mot kvadraterna på samma tal, beroende på i vilken 

 grad man vill låta åldern göra sig gällande. För enkelhetens skull vill 

 jag beteckna de olika systemen sålunda: a) proportionellt mot kvadrat- 

 rötterna ur åldrarna, b) proportionellt mot åldrarna och c) proportionellt 

 mot åldrarnas kvadrater. 



Virkesmassan kommer sålunda att multipliceras med åldern enligt a) 

 en halv gång, enligt b) en gång och enligt c) två gånger. Men tidigare 

 är påvisat, att redan i virkesmassan ingår åldern ungefär en gång. [Om 

 massakurvan representerades av en rät linje — såsom i teorin för normal 

 skogsformeln — skulle åldern» ingå precis en gång, d. v. s. direkt pro- 

 portionalitet mellan ålder och kubikmassa skulle råda.] Därigenom kom- 

 mer i verkligheten åldern att inverka enligt a) \'^l^ gång, enligt b) 2 

 gånger och enligt c) 3 gånger. 



Måhända kunde det vara lämpligt att de olika systemen komme till 

 användning i olika fall, sålunda a) för nätt tilltagna husbehovsskogar, b) 

 för vanliga, mer eller mindre intensivt skötta skogar och c) för sådana 

 fall, där dåliga avsättningsförhållanden eller avlägset läge nödvändiggöra 

 en extensiv eller »periodisk» hushållning. 



Om man som koefficient använder åldern uttryckt i åldersklasser eller 

 år, d. v. s. serien i, 2, 3 .... eller serien 10, 30, 50 . . . ., är av mindre 

 betydelse. Dock är att märka, att om man använder den senare serien, 

 minskas i någon mån de yngre åldersklassernas inflytande; förklarings- 

 grunden till detta är, att medelåldern för åldersklassen ;/ är = (20 n — 

 10) år. Då minustermen är konstant för alla åldersklasser bliva de båda 

 seriernas termer ej proportionella. Skulle man däremot beståndsvis multi- 

 plicera virkesmassan med ålderns årantal, torde den nämnda skillnaden 

 i det närmaste bortfalla. 



Till slut vill jag icke lämna osagt, att genom utförande av vittgående 

 undersökningar angående trädens ekonomiska och biologiska utvecklings- 

 förhållanden vid olika åldrar, en grundval skulle kunna läggas till upp- 

 ställande av nya, på empirisk väg beräknade koefficienter, vilka befinnas 

 lämpligare än de av mig valda. En bestämd fordran på alla sådana 

 koefficienter vill jag dock framhålla. »Natura non habet saltus», och i 

 enlighet därmed måste koefficienterna bilda en jämn, stigande serie, var- 

 igenom metoden erhåller en viss grad av smidighet och känslighet. Vi 

 återgå ett ögonblick till exemplet om den normala skogen på 100 hektar, 

 till vilken lades 100 hektar kal mark. Så länge denna senare areal är 



