668 



OSCAR LINDBLAD. 



är den överallt större enligt Jonsons än enligt Maass' tabell. Variatio- 

 nen mellan två närliggande boniteter håller sig omkring i procent, mel- 

 lan två ungefär motsvarande klasser i olika tabeller något högre, eller 

 2 å 4 procent. 



Normala avverkningsprocenten återfinnes även i tab. V. Den har ut- 

 räknats på grundval av siffrorna i tab. III — IV. Avverkningsprocenten är 



Tab. V. Tablå över konstanternas värden vid olika avverkningsåldrar. 



T. Jonson 0,9 



0,7 

 0,5 



A. Maass o, 



0,6 

 0,4 



Utjämn. värden 



F 

 Enlisjt formeln — 



Normal avverkningsålder, år 



70 80 90 100 110 120 130 140 



Reduktionsfaktor 



3,°6 

 3.09 

 3. '2 

 2,98 

 3.00 

 3.°6 

 3,1 



3>3^ 

 3i34 

 3.37 



3'22 

 3.25 

 3.30 



3,4 



3.70 

 3.72 

 3,76 

 3.59 

 3.63 

 3.69 

 3,7 



3.95 

 3.97 

 4,02 



3>85 

 3.88 

 3.94 

 4,0 



4,30 

 4>33 

 4.37 

 4.19 

 4,22 

 4,28 



4,3 



4.55 



4.58 

 4.63 

 4,46 

 4.48 



4.53 



4,6 



4,80 

 4,81 

 4.85 

 4,9 



5,°5 



5,06 



5. 

 5,2 



70 80 90 100 iio 120 130 140 



Normal avverkningsproc ent 



3.42 



3.54 



3.60 

 3.°° 



3.15 

 3.36 



3,5 



2,80 

 2,89 



3.°° 

 2,52 

 2,62 

 2,75 

 2,9 



2,50 



2,34 

 2,40 

 2,49 

 2,16 

 2,22 

 2,31 

 2,4 



2,22 



1.99 

 2,05 

 2,12 

 1,89 

 1,92 

 1,98 

 2,0 



2,0 



1,74 



1,76 



1,81 



1,67 



1.675 



1. 71 



1,7 



1,82 



1,50 



1.54 



1,62 



1,485 



1,48 



1,51 



1,5 



1,67 



1.33 

 1. 31 

 1,35 

 1,35 



1,54 



1.19; 

 1,18 

 1,18 

 1,2 



1.43 



i likhet med reduktionsfaktorn större för lägre bonitet (en oregelbunden- 

 het förekommer enligt Maass 0,8 och 0,6 över 120 år) och även större 

 enligt Jonson än enligt Maass. Variationen mellan närliggande boniteter 

 är omkring 3 procent, mellan motsvarande boniteter enligt olika tabeller 

 åter omkring 4 — 15 procent. De största skillnaderna förekomma vid de 

 lägsta avverkningsåldrarna. 



Det är av en viss betydelse, att variationerna för båda konstanterna 

 gå i samma riktning såväl för olika bonitet som för begagnandet av olika 

 erfarenhetstabeller. Den ena konstanten förekommer i täljaren, den andra 

 i nämnaren, så att det som förut nämnt blir den sammansatta konstan- 



np 

 ten — , som bestämmer avverkningens storlek. Den relativt stora varia- 



R ^ 



tionen i avverkningsprocenten minskas sålunda av den obetydligare va- 

 riationen hos reduktionsfaktorn. 



I tab. V har även angivits konstanternas utjämnade värden. För denna 

 utjämning har växtlighetsgrad 0,7 i JONSONS erfarenhetstabell varit nor- 

 merande. En kritisk granskare skall dock finna, att jag icke alltid av- 

 rundat till närmaste tvåsiffriga tal. Detta beror därpå, att jag principiellt 



