674 OSCAR LINDBLAD. 



Vi skola nu diskutera hur metoden verkar. — Under i:a perioden anslår 

 den till avverkning VI. åldersklassen (= vid 120-årig avverkningsålder) 

 samt hälften av V. åldersklassen ned till go årig skog, d. v. s. avverkningen 

 kommer under perioden att börja i 120-årig skog och sluta i i lo-årig. — 

 Under 2:a och 3:e per. avverkas VI. samt större delarna av V. åldersklas- 

 serna, så att huggningen kommer att vid periodernas slut röra sig i 104- 

 och i02-årig skog. — Vid början av 4:6 per. se vi dels, att ännu finnes kvar 

 en liten rest i VI. åldersklassen, dels att III. åldersklassen, som utgör 

 i:a periodens hyggen^, är proportionsvis alltför stor. Detta skulle om 

 40 år giva anledning till en kraftig avverkning. Vår formel har redan 

 märkt detta och börjar nu att bereda oss därpå samtidigt försökande 

 något litet reglera åldersklassernas ojämnhet. Den hugger sålunda in ett 

 stycke på IV. åldersklassen, ned till gg-årig skog vid periodens slut. — 

 Under 5 per. börjar avverkningen, som hittills varit i avtagande, att 

 något ökas. Nu hava vi ju de relativt största massorna i III. — IV. 

 åldersklasserna, varjämte V. åldersklassen redan är något minskad. Ned 

 till g7-årig skog hugges. — Under 6:e per. räcker, vad som finnes kvar 

 av V. åldersklassen, precis till periodens avverkning. — Under yie per. 

 skulle det åter bli för mycket att avverka hela klass V. Huggningen 

 slutar därför vid 102 år, och det som blir kvar i den kommande VI. 

 åldersklassen får tjäna till att utjämna den minskning i avverkningen, 

 som vi förstå snart skall följa. 



Vi se av detta ex., att det tager ej mindre än 80 år, innan överskottet 

 i VI. åldersklassen är försvunnet, ehuru redan efter 40 år yxan går i 

 104-årig skog. Den överskjutande åldersklassen är heller icke för alltid 

 försvunnen. Om loo-årig avverkningsålder kommer att tillämpas i fort- 

 sättningen, så kommer VI. åldersklassen igen i 8:e per. — Vi kunna 

 också se av exemplet — vilket ej är någon överraskning — att årsavverk- 

 ningen ej sjunker för att därefter bliva konstant, utan i:a per. ger upp- 

 hov till en stor åldersklass, som redan i 5:e per. blir anledning till en 

 ökning i avverkningen. Arsavverkningens storlek företer en vågrörelse 

 (med ett oändligt lågt svängningstal, då det tager en hel omloppstid att 

 fullborda en våglängd). Avverkningsberäkningens ändamål kan då sägas 

 vara att minska vågrörelsens amplitud, och det sker därigenom, att, då 

 formeln »känner» en vågdal vara i annalkande, den något litet minskar 

 avverkningen för att hava ett reservförråd att öka ut den minskade av- 

 verkningen med, och då ett vågberg närmar sig, tages af den kommande 

 högre avverkningen litet i förskott av samma anledning. 



' För att förenkla de i alla fall rätt omständliga räkningarna har kalmarksytan antagits 

 vara konstant vid varje periods slut. 



