BliTANKANDK RÖRANDK SKOGSBRANDSFRÅGAN. 687 



till frågans lösande, tillåter sig kommittén hänvisa till det referat över ärendets 

 behandling å Svenska Skogsvårdsföreningens förenämnda årsmöte den i6 mars 

 innevarande år, vilket fmnrs infört i Skogsvardsförcningens tidskrift för detta 

 år (sid. 401 m. fl.). 



Försök att ordna frågan på enskild väg hava gjorts vid flera tillfällen, 

 senast genom »Svenska Skogsbrandförsäkringsbolagets - — ömsesidigt — » till 

 Kiingl. Maj:t ingivna anhållan om stadfästelse å bolagsordning, vilken stad- 

 fästelse numera även vunnits, och har i dagarna utfärdats inbjudan till teck- 

 ning för vinnande av skogsförsäkring och därmed delägareskap i bolaget. 



Dä försäkringsinspektioncn hade att yttra sig över Svenska Skogsbrandför- 

 säkringsbolagets nyssnämnda anhållan, väckte försäkringsinspektionen förslag, 

 att frågan borde ordnas såsom en statens angelägenhet samt lösas i form 

 av obligatorisk försäkringsskyldighet för all Sveriges skogsmark, såväl statens 

 som enskildes. Härigenom skulle kunna beräknas en jämförelsevis billig pre- 

 mie, då nämligen försäkringsanstalten redan från början kunde arbeta med 

 full omslutning av hela försäkringsobjektet. 



Khuru försäkringsinspektionens förslag enligt kommitténs mening onekligen 

 innebär flera moment av tilltalande natur, av vilka särskilt bör framhållas de 

 låga premier (2 — 3 öre per har försäkrad skogsmark), som med hänsyn till 

 förslagets grundprincip kunnat beräknas, anser kommittén det vara olämpligt 

 att av skogsägarna uttaga en brandförsäkringspremie på ett sätt som närmast 

 påminner om vanlig beskattning. Skogsägarna i hela landet utom Norr- och 

 Västerbottens län och Särna socken med Idre kapellag i Dalarna äro redan 

 förut betungade med skogsvårdsavgifter, varjämte skogsaccis utgår för allt salu- 

 virke. Kommittén kan ej heller gilla förslaget om att från obligatorisk för- 

 säkring skulle undantagas skogar belägna i Lappland, i Särna socken med 

 Idre kapellag samt i skyddsskogsområdena i Jämtland, Härjedalen och Dalarna, 

 eller att vid obligatorisk försäkring olika hög premie ansetts böra beräknas 

 för norra och södra delarna av landet, resp 2 och 3 öre per hektar. Kom- 

 mittén är vidare av den mening, att en skogsägare icke torde kunna vara till- 

 fredsställd med den av inspektionen angivna ersättningen för vid inträffad 

 skogseld liden förlust. Ersättningen skulle nämligen i intet fall utgå med 

 högre belopp än 50 kr. pr har, då såsom vid skogseld i ungskog utan avverk- 

 ningsvärde skadeprocenten vore 100, och kunna nedgå till endast 5 kr., då 

 gammal skog brunnit, och skadeprocenten exempelvis ej vore större än 10. 

 Dessa ersättningar skulle i många fall ej vara tillräckliga för bestridande av 

 skogsodlingskostnaderna. Ktt skogsbrandförsäkringssystem, byggt på de prin- 

 ciper, försäkringsinspektionen föreslagit, måste givetvis även förutsätta i lag fast- 

 slagna bestämmelser för brandskademedlens användning för skogskultur, på det 

 att det mest bärande motivet till obligatorisk statsförsäkring, nämligen de av- 

 Ijrända markernas snara återförsättande i .skogbärande skick, skulle konnna 

 till dess fulla rätt. 



Av gjorda uttalanden från skilda håll beträffande försäkringsinspektionens 

 förslag har med klander även framhållits det däruti liggande, för skogsägarna 

 allt annat än tilltalande />tvånget». Kommittén, som anser sig i huvudsak 

 böra instämma i de uti detta avseende gjorda uttalanden, håller före, att brand- 

 försäkring av skog eller skogsmark bör vara en skogsägares privata affär, 

 under det att däremot staten bör hava förj)liktelser att medelst i lag givna 

 föreskrifter samt genom understöd och upplysningsarbete söka verka för att 



