HF.TÄNKANDK RÖRANDE SKOGSBRANI ),SFKÄ(;AN. 689 



Khiiru frågan genom förverkligande av sålunda skisserat förslag skulle er- 

 hålla ett kraftigt stöd, som helt visst komme att i ej ringa grad bidraga till 

 dess snara lösning, är kommittén dock av den åsikt, att skogsbrandförsäkrings- 

 frågan i vårt land icke, åtminstone för närvarande, bör ordnas genom åtgär- 

 der från statens sida eller genom statsunderstödd försäkringsverksamhet. 



När kommittén sålunda kommit till nyssnämnda åsikt och är av den över- 

 tygelse, att det enskilda initiativet bör lösa töreliggande fråga, har givetvis 

 kommittén funnit sig böra upptaga till överläggning och granskning, huruvida 

 icke med det initiativ, som tagits av stiftarna till förenämnda »Svenska skogs- 

 brandförsäkringsbolaget — ömsesidigt», och vilket numera resulterat i dels 

 erhållen stadfästelse å bolagsordning, dels inbjudan till teckning i bolaget, 

 frågan kan anses hava kommit i sådant läge, att landets skogsägare därige- 

 nom böra känna sig tillfredsställda, och att för kommittén sålunda allenast 

 återstår att med konstaterande härav tillråda skogsägarna att ansluta sig till 

 berörda bolag. 



Vid sådan företagen granskning av »Svenska skogsbrandförsäkringsbolagets 

 — ömsesidigt > organisation och allmänna förutsättningar att på ett från skogs- 

 ägarnas synpunkt tilltalande sätt kunna lyckligt lösa skogsbrandproblemet har 

 kommittén, utan att vilja förringa betydelsen av det utav berörda bolags 

 stiftare tagna initiativ i frågan, ansett sig icke kunna odelat ansluta sig till 

 de principer, som tagit sig uttryck i den fastställda bolagsordningen Kom- 

 mittén har beträffande nämnda bolagsordning i främsta rummet fäst sig vid 

 förlagsaktiebolaget och dess ställning till det ömsesidiga skogsbrandförsäk- 

 ringsbolaget. 



Kommittén anser i likhet med försäkringsinspektionen, att ett garantikapital 

 är en styrka för ett skogsbrandförsäkringsbolag, särskilt med hänsyn till s. k. 

 katastrofår, sådana som exempelvis åren 1888, 1901 och 19 14, enär ett 

 ömsesidigt bolag med aldrig så väl avvägda premier alltid kan beräkna 

 risken att visst är få utbetala betydligt större skadeersättningsbelopp än som 

 motsvaras av premieintäkten för samma år. Om ett katastrofår inträffade 

 genast efter bolagets bildande, kunde bolaget således rent av störtas omedel- 

 bart efter det verksamheten påbörjats, därest det icke hade stöd av ett ga- 

 rantikapital. Ett förlagskajjital bör alltså anskaffas eller garanteras. Men 

 detta förlags- eller garantikapital bör om möjligt icke anskaffas på sådana 

 villkor, att skötseln av det ömsesidiga brandförsäkringsbolaget därmed i hu- 

 vudsak övergår från de försäkrade till förlagsbolaget. 



I ömsesidighetsprincipen i nu förevarande avseende ligger ju det begreppet, 

 att ett Hertal — ju större desto bättre — skogsägare sammansluta sig i en 

 förening eller ett bolag med upjjgift att en för alla och alla för en svara 

 för de skador, som genom skogseld kunna tillskyndas någon av de i sam- 

 manslutningen förenade. Bolagets förvaltning handhaves naturligen lämpligast 

 av en utav sammanslutningen utsedd styrelse, som dels har att sköta de lö- 

 pande angelägenheterna och med ledning av eventuellt befintlig statistik och 

 andra kända eller antagliga förhållanden beräkna den för täckande av ska- 

 dorna sannolikt erforderliga medelpremien — årspremien — och dels att vid 

 fall av katastrofår genom extra utdebiteringar fördela de premierna och de 

 gjorda fonderingarna överskjutande skadebeloppen. Styrelsens förvaltning 

 granskas och kontrolleras sedermera genom bolagsstämman, varvid en var av 



