690 HF.TÄNKANDK RfjRANDE SK0(;SBRANDSFRÅ(;AX. 



intressenterna äger att med sin röst stödja eller vid behov reglera av styrel- 

 sen föreslagna åtgärder. 



Dessa principer hava emellertid ej helt kommit till synes i >. Svenska skogs- 

 brandförsäkringsbolagets — ömsesidigt.^ bolagsordning, i det att dess 17 ^, 

 enligt kommitténs mening, tillerkänner ägare av aktie i förlagsaktiebolaget 

 oskäligt stor bestämmanderätt i det ömsesidiga försäkringsbolagets angelägen- 

 heter i jämförelse med den rätt i detta avseende, som tillkommer delägare i 

 detta senare. 



Rörande försäkringsobjektet har kommittén en något avvikande mening än 

 den, som kommit till uttryck i »Svenska skogsbrandförsäkringsbolagets — öm- 

 sesidigt» bolagsordning § 2. 



Häri angives såsom försäkringsobjekt »skog eller skogsplantering, avverk- 

 ningsrätt till skog och avverkat, i skog upplagt virke > . Såsom känt är, ska- 

 das visserligen vid skogseld den grövre — medelålders och gamla — skogen, 

 sä att den i många fall dör, men den kan vid avverkning i regeln tillgodo- 

 göras utan annan nämnvärdare förlust, än som tilläventyrs kan vara en följd 

 av förefintlig konjunktur, vilken ju kan vara mera eller mindre lämplig för 

 realiserande av ett skogskapital. Erfarenheten från utlandet har visat, att de 

 bolag, som syssla med skogsbrandtörsäkring, ej gärna vilja ikläda sig full risk 

 för en försäkrad skog, utan i allmänhet fordra, att skogsägaren själv ikläder 

 sig 25 X självrisk. Under angivna förhållanden synes den i Norge av det 

 Norske gjensidige skogsbrandforsikringsselskap tillämpade principen, att låta 

 skogsägarna själva övertaga allt ansvar för den del av skogen, som vid skogs- 

 brand ej nämnvärt förlorar i realisationsvärde, klokt avvägd och mera tillta- 

 lande, än den, som rörande försäkringsobjektet i denna del följts av nu före- 

 varande försäkringsbolag. Ett ömsesidigt bolag synes nämligen kommittén i 

 främsta rummet böra arbeta på det för alla dess intressenter gemensamma 

 fältet, vilket enligt kommitténs åsikt är beredande av ersättning vid sådan 

 skogseld, som förorsakar skogsägaren kännbarare förlust. Sådant förhållande 

 inträffar, när ungskog eller annan mindre skog av beskaffenhet, att dess av- 

 verkning vid skadetillfället icke kan anses vara förenlig med god skogshus- 

 hållning, genom eld förstöres. Ansvarigheten för genom skogseld förorsakad 

 skada å i högre grad avverkningsbar skog såväl genom avverkningsvärdets 

 minskande som ock genom det eventuella tillväxtvärdets förstörande bör så- 

 lunda icke lämpligen läggas på det ömsesidiga brandförsäkringsbolaget. För 

 sådana risker böra resp. skogsägare själva svara. 



Ehuru vid en detaljerad granskning ett flertal erinringar mot bestämmel- 

 serna i »Svenska skogsbrandförsäkringsbolagets — ömsesidigt» bolagsordning 

 skulle kunna framställas, vill kommittén allenast tillägga ytterligare en an- 

 märkning av mera allmänt intresse, nämligen att bolagsordningens <^ 3 hindrar 

 försäkringstagare att utgå ur bolaget, så framt icke innehavare av inteckning 

 i den försäkrade egendomen därtill lämnat sitt medgivande, detta oavsett om 

 lån mot inteckning i fastigheten beviljats under eller utan villkor av skogs- 

 brandförsäkring, vilket senare fall torde vara det vanligaste beträffande exem- 

 pelvis större skogsägande bolag med obligationslån. 



Kommittén, som sålunda ansett sig icke kunna tillstyrka, att frågan om 

 brandförsäkring av våra skogar göres till föremål för stadganden eller bestäm- 



