702 RIKSDAGENS SKRIVELSE ANG. STATSREVISORERNAS BERÄTTELSE. 



melser för avverkningsberäkning har styrelsen tillika ansett önskvärt att till ledning för dem 

 hava tillgång till ett efter de nya grunderna för taxeringen erhållet större material. 



3) Styrelsen har haft sin oavlåtliga uppmärksamhet riktad på att genom förhöjning av 

 avverkningen uttaga skadad och övermogen skog samt skog, som i beständsvårdens intresse 

 bort avverkas, samt att såväl i allmänhet som särskilt för detta ändamål få utsyningarna för- 

 lagda och utförda på mest ändamålsenliga sätt. Därom vittna — utom de vid chefsinspek- 

 tionerna förda protokoll — styrelsens därom utfärdade föreskrifter åren 1906 och 1910 samt 

 uttalanden vid fastställandet av skogsindelningsplaner, ävensom att styrelsen upptagit dessa 

 frågor till diskussion vid sammanträden med samtliga överjägmästare åren 1911 och 1913. 

 Styrelsen har icke heller någonsin nedsatt de årliga utsyningsförslagen, men väl i många 

 fall höjt dem. 



4) Avverkningen har successivt ökats, så att den sedan är 1905 ungefär fördubblats. 

 Med denna fortgående höjning beräknar styrelsen, att om tillräcklig ökning av skogsperso- 

 nalen erhålles, kunna inom få år komma upp till det årliga avverkningsbelopp, eller 2,5 

 procent av virkesförrådet, som styrelsen angivit i sitt yttrande över den, uppå föranstaltande 

 av statsrådet och chefen för finansdepartementet för första försvarsberedningen gjorda utred- 

 ningen angående den framtida avkastningen av statens skogar i Norrland och Dalarna, och 

 skulle alltså den årliga avverkningsprocenten därefter bliva ungefär dubbelt så stor som den 

 till cirka 1,2 beräknade tillväxtprocenten. Om ock avverkningen i några vissa revir i nedre 

 Norrland, där god konkurrens ä virke tidigt inträtt, förr kunnat ökas, gäller detta alls icke 

 Norrland i dess helhet, där större höjning av avverkningarna icke kunnat ske utan nedgång 

 i virkespriset. 



Man må emellertid hysa vilka åsikter som helst, angående huru stor avverkningen Vjort 

 vara, så har den i allt fall med den hittills varande personalen icke kunnat vidare ökas, 

 om nämligen åren 19 12 — 1914 undantagas. Under sistnämnda är har tillgången å skogs- 

 tjänstemän efter hand blivit större, men skulle, om ett större antal av dessa använts för ut- 

 stämplingar, i stället så mycket mindre av de från och med år 1912 påbörjade skogsindel- 

 ningsarbeten kunnat utföras. 



5^) I fråga om de av statsrevisorerna besökta kronoparkerna inom Angermanälvens flod- 

 område, där revisorerna ansett, att de i skogsindelningsplanerna beräknade avverkningsbe- 

 loppen äro för låga, synas revisorerna icke hava beaktat, att avverkningarna ä dessa parker 

 på grund av styrelsens meddelade allmänna föreskrifter i själva verket varit betydligt större 

 än de i planerna beräknade. 



6) Ehuru skogsbestånden i större eller mindre utsträckning å vissa kronoparker, särskilt 

 i nedre Norrland, äro avtynade, så gäller detta ingalunda de norrländska kronoparkerna i 

 allmänhet. Skadad och övermogen skog finnes visserligen i ganska stor utsträckning men 

 allenast i jämförelsevis mindre omfattning i form av hela avtynande bestånd. Därför kan 

 också den skadade och mera övermogna skogen i allmänhet uttagas genom förhuggningar, 

 om ock emellanåt föryngringsluckor samtidigt böra upptagas. Sådan skog skulle också i 

 större grad än som skett redan hunnit att tillgodogöras, om avverkningarna tidigare inriktats 

 just därpå. Där dylik skog icke kan avverkas genom förhuggningar, utan i stället trakthugg- 

 ning måste ske, kan avverkningen icke ökas i vilken grad som helst, enär trakthyggen 

 icke kunna utläggas i obegränsad utsträckning. I Vjeständ, som icke kunna med korta 

 mellantider genomhuggas, kan icke förekommas att träd torka. I Norrland, där bestånden 

 tidigare icke kunnat gallras, där stora områden av även de äldre bestånden ännu icke hunnit 

 att genomhuggas, där dessa huggningar i allt fall icke kunna återkomma annat än med 

 mer eller mindre långa tidsintervaller och där förut utav den avtorkande skogen endast grövre 

 träd kunna tillgodogöras, borde alltså nu finnas stora förråd torrskog, om skogsbestånden i 

 stort sett hade sådan benägenhet att torka, som man i vissa tidnings- och tidskriftsartiklar 

 samt i vissa fall även i riksdagen sökt göra gällande. Att detta dock icke är förhållandet, 

 framgår av de sammandrag över hittills, enligt 19 1 2 års cirkulär utförda skogstaxeringar, 

 som hunnit upprättas (Bil. 3 och 4^ 



7) Gent emot statsrevisorernas anmärkning, att i de av revisorerna besökta reviren så 

 ringa kostnader per hektar av revirens hela skogsmarksareal och i procent av de årliga för- 

 säljningsrriedlen nedlagts på skogsodling, erinras, att detta i all huvudsak beror därpå, att 

 smärre virkesdimensioner först på senaste åren, i vissa fall först på sista åren och i andra 

 fall ännu icke alls kunnat avsättas. Trakthyggen, där markvårds- och skogsodlingskostnader 

 kunnat utföras, hava därför icke hunnit uppstå till sådan omfattning, att kostnaderna för 

 dylika åtgärder kunnat uppgå till några högre belopp per hektar av revirens mycket stora 

 skogsarealer eller större procent av deras höga skogsmedelssummor. Trakthyggen komma 

 emellertid efter hand att upptaga allt större arealer och i förhållande därtill komma kost- 



