7o6 RIKSDAGENS SKRIVELSE ANG. STATSREVISORERNAS BERÄTTELSE. 



upprättandet av ett antal nya revir i Norrland jämte en betydande utökning 

 av antalet tjänstemän och betjänte inom skogsstaten. 



Emellertid torde det för vinnande av en bättre sakernas ordning ej vara 

 tillräckligt, att ett visst antal nya revir inrättas. Såsom revisorerna antyda, 

 är det av icke mindre vikt, att man inom skogshushållningen för de olika 

 arbetsuppgifterna ej använder dyrare arbetskraft, än som i varje särskilt fall 

 erfordras. Att missförhållanden i berörda avseenden finnas, är påtagligt. 

 Sålunda lider det intet tvivel, att revirförvaltarnas tid i allt för stor utsträck- 

 ning tages i anspråk för enklare arbeten i skogen, vilka mycket väl skulle 

 efter jägmästarens anvisning kunna utföras av kronojägare, särskilt sedan dessa 

 genom vunnen erfarenhet och ådagalagd praktisk duglighet visat sig skickade 

 att utföra mera kvalificerade arbetsuppgifter. En annan fråga, som också i 

 detta sammanhang uppställer sig — utan att riksdagen på frågans nuvarande 

 ståndpunkt vill göra några bestämda uttalanden — är den, huruvida icke 

 inom statens skogsförvaltning så väl som inom enskildas funnes lämplig an- 

 vändning för s. k. forstmästare. 



Slutligen vill riksdagen framhålla vikten av att vederbörande skogsstats- 

 tjänstemän ej splittra sin tid mellan sina ämbetsuppgifter och arbeten i enskild 

 tjänst på ett sätt, som leder till förfång för statstjänsten. Klagomål hava 

 undantagsvis framkommit mot att en och annan skogsstatstjänsteman oskäligt 

 inskränkt den dagliga arbetstiden i skogen, men har domänstyrelsen, enligt 

 lämnade uj)plysningar, med skärpa inskridit mot sådana tendenser, där de 

 kommit till synes. Riksdagen vill framhålla nödvändigheten av att styrelsen 

 med samma omsorg tillser, att skogsstatens tjänstemän ej påtaga sig arbete 

 utom tjänsten i en utsträckning, som länder statstjänsten till skada. 



A^ad därefter beträffar den av revisorerna i punkt 4 av sammanfattningen 

 påpekade frågan om skogsbokförhigen, är denna, såsom av domänstyrelsen fram- 

 hålles, på grund av en tidigare riksdagsskrivelse föremål för utredning av 

 särskilda sakkunniga, och föranleder revisorernas iramställning i denna del 

 följaktligen ej nu något uttalande från riksdagens sida. 



Till slut hava revisorerna med styrka framhållit nödvändigheten av att be- 

 tydligt större belopp för fö)yngnng och maikvård än som nu utgå, komma till 

 användning och att arbetena för nämnda ändamål således i vidgad omfattning 

 bedrivas. Domänstyrelsens förklaring giver ock vid handen, att arbeten av 

 denna art inom de allra närmaste åren komma att krävas i långt större ut- 

 sträckning än hittills. I denna uppfattning instämmer ock riksdagen. Så 

 länge oerhörda vidder av sterila, bortdöende eller försumpade skogar finnas å 

 våra kronoparker, är det en plikt för en generation som vår, vilken njuter 

 avkastningen av genom århundraden hopsparade ofantliga skogskapital, att 

 nedlägga åtminstone en någorlunda skälig andel av skogsinkomsterna på ar- 

 beten, som gå ut på att trygga kommande släktens utkomstmöjligheter. För- 

 visso kan ett arbete i denna riktning påräkna de svenska statsmakternas in- 

 tresserade understöd. 



Då det till slut för riksdagen gällt att överväga, vilka omedelbara åtgärder, 

 som böra företagas i anledning av revisorernas förevarande framställning, har 

 riksdagen måst taga hänsyn till följande omständigheter. Angående flera av 

 de spörsmål, som revisorerna upptagit, endera föreligga eller pågå utredningar. 

 Sålunda äro åtskilliga frågor angående skogshushållningen berörda i norr- 

 ländska skogsvårdskommitténs betänkande, varjämte frågan om skogsbokföringen, 



