SVAR A J ÄC.MÄSIARF.N X. C. RINr.STRAN"l)S GENMÄLE. 71I 



att därvid ej förtegats a\- herr R. väl kända omständigheter, vilkas framhål- 

 lande kunnat ställa saken i ett rätt så annat ljus. Herr R:s mindre tillta- 

 lande tillvägagångssätt vid kritik av statens skogsförvaltning och domänsty- 

 relsens göranden har emellertid flera gånger framträdt vid andra än nyssnämnda 

 tillfällen. Sålunda torde allenast behöva erinras om det färskaste exemplet 

 eller herr R:s förenämnda långa avhandling i denna tidskrifts häfte 4 för 

 innevarande år med anledning av domänstyrelsens yttrande över statsreviso- 

 rernas anmärkningar. Mig veterligen har nämligen herr R. icke haft något 

 officiellt uppdrag att bemöta detta. Mitt uttalande om denna och föregående 

 kritik bestyrkes ytterligare a.\ den taktik herr R. använt nu senast i »gen- 

 mälet». 



Jag har meddelat, att den svårlösta frågan om utarbetande av ett nytt in- 

 delningscirkulär undanskjutits, enär de allmänna skogarnas uppskattning i brist 

 l)a förrättningsmän under senare åren icke kunnat verkställas annat än i 

 knappt nämnvärd omfattning, och att det torde »icke böra förvåna, att sådana 

 större, tidsödande ärenden undanskjutas, som icke omedelbart behöva hand- 

 läggas», då i domänstyrelsen med dess knappt tillmätta tillgång å arbetskrafter 

 funnes så oändligt mycket annat, som icke kunde fördröjas. Herr R. vänder 

 detta mitt uttalande på så sätt, att jag därmed skulle hava sagt, att invente- 

 ringen av skogstillgångarna hörer till sådana större ärenden, som lämpligen 

 kunnat undanskjutas. Med sådant mig påbördat uttalande skulle jag och 

 herr R. enligt den senares mening intaga tvenne olika, varandra diametralt 

 motsatta ståndpunkter. Det synes mig dock, att i stort sett enighet förefunnits 

 rörande behovet av skogstillgångarnas taxering. Herr R. har allenast velat 

 ange ett annat än det verkliga skälet till att saken ej bedrivits i större skala 

 och hastigare temjjo än skett. Därmed har han under förbigående av de 

 faktiska förhållandena — brist på förrättningsmän — velat vältra skulden helt 

 på domänstyrelsen, som skulle hava undanskjutit utarbetandet av indelnings- 

 cirkuläret, i följd varav skogarnas uj){)skattning måst anstå. 



Min anmärkning gent emot herr R:s förslag att använda s. k. forstmästare 

 vid inventering av skogstillgångarna å statens skogar i Norrland likaväl som 

 dessa användes vitl den s. k. Värmlandstaxeringen, nämligen att de grund- 

 läggande arbetena för uppgörande av hushållningsplaner för allmänna skogar 

 i sammanhang med virkesförrådets därå inventering äro av helt annan art än 

 de arbeten, som utfördes vid Värmlandstaxeringen, vänder herr R. nu sä, att 

 de senare kräver större ordningssinne och precision, än vad som erfordras för 

 de förra. Bortsett ifrån att det är ett känt och självklart faktum, att preci- 

 sionen måste vara större ju mindre de skilda enheterna, som taxeras, äro, 

 gällde mitt uttalande oförtydbart icke insamlandet av sådana i)rimäruppgifter, 

 till vilka man kan mäta eller räkna sig, utan avsåg jag givetvis sådana för 

 hushållningens ordnande erforderliga uppgifter, för vilkas riktiga bedömande 

 fordras större fackliga kunskaper. 



Herr R. vidhåller fortfarande sin åsikt, att en »interimistisk» in\entering iiv 

 kronans skogar efter Värmlandstaxeringens metod vore att föredraga framför 

 den nu pågående taxeringen. Såsom förr erinrats, skulle sådan inventering 

 av skogstillgångcn revirvis emellertid icke haft någon som helst betydelse för 

 hushållningen å de skilda parkerna, varjämte från och med nästa år, då alla 

 revir i lappmarken komma att hava annan omfattning än förr, sådan sum- 

 marisk inventering icke längre haft nämnvärdare betydelse för ens vart och 



