712 TH. HERMELIN. 



ett revir i dess helhet. Man hade då varit tvungen sammanslå så gott som 

 hela lappmarken till ett enda område. Intresset att få veta skogstillgången i 

 en klumpsumma ä samtliga statens lappmarksskogar torde enligt min mening 

 alls icke kunna anses motivera det av herr R. förordade fördröjandet av nu 

 pågående planmässiga taxering av och i samband därmed uppgörande av 

 hushållningsplaner för statsskogarna i Norrland. 



Efter att hava erinrat att man mången gång sett sig nödsakad betydligt 

 överskrida till ledning för skogshushållningen fastställda äldre planers avverk- 

 ningsbelopp, gör herr R. den frågan »med vilket procenttal anses en hushåll- 

 ningsplans avverkningsbelopp kunna överskridas, utan att planen upphör att 

 utgöra en verklig ledning för skogsskötseln». Frågan framställde sig osökt, i 

 anledning av ett mitt uttalande att, även om en skogsindelningsplan icke alltid 

 kunde följas och särskilt ej i fråga om avverkningsbeloppets storlek, sådant 

 förhållande ej förringade planens betydelse att utgöra en verklig ledning för 

 skogsskötseln. Herr R. kan finna svaret på den framställda frågan i fortsätt- 

 ningen av mitt nyssnämnda uttalande, däri det sägs : »vederbörande jägmästare 

 kan givetvis med långt större noggrannhet och säkerhet avgiva sina utsynings- 

 tör.slag, om tillgång finnes till hushållningsplaner, upptagande det specificerade 

 virkesförrådet för vart och ett å noggranna kartor inlagda bestånd, än om 

 man känner virkesförrådet allenast i en summa för revirets samtliga kronc- 

 parker och måhända dess ungefärliga sammansättning». Något påstående om 

 att uppgifterna rörande virkesförrådets storlek varit otillförlitliga har icke 

 förekommit, och jägmästarna hava givetvis haft betydlig ledning av dessa upp- 

 gifter vid uppgörande av utsyningsförslagen, varjämte värdet av tillgång ä be- 

 ståndskartor måste skattas mycket högt. 



Beträffande mina erinringar mot herr R:s sammanställningar av virkes- 

 förrådets åldersklassfördelning uti vissa av honom upprättade hushållnings- 

 planer, säger nu herr R. att huvudsaken är, huru stor del av kubikmassan 

 som är äldre än vad omloppstiden har antal år, och att det är en bisak, 

 huru detta överåriga förråd fördelar sig pä skilda åldersklasser. Vad sålunda 

 av herr R. nu i detta avseende framhållits måste i hög grad förvåna, då herr 

 R. förr flera gånger gent emot domänstyrelsen kraftigt framhållit den stora 

 betydelsen att känna hela virkesförrådets — således även det överåriga — 

 uppdelning på skilda åldersklasser. Min kritik i detta avseende gällde emel- 

 lertid ej enbart herr R:s sätt att fördela det överåriga virkesförrådet, eftersom 

 han använt enahanda metod rörande även den icke överåriga delen av 

 förrådet. 



Såsom ytterligare stöd för sin metod för utrönande äv åldersklassför- 

 delningen, erinrar herr R., att domänstyrelsen ansett sig kunna i visst fall 

 åberopa en tillväxtundersökning, som omfattade 8 träd på 2,900 hektar och 

 vore det i jämförelse därmed ej alltför klandervärt, om han sökte draga slut- 

 satser av 163 provträd från 476 hektar, vilka senare provträd vore tagna 

 systematiskt och utan urval. Vad sålunda sagts torde tarva någon förklaring. 

 Med sina i angivna fall utan urval tagna 163 provträd till grund har herr 

 R. ansett sig kunna beräkna att skogens samtliga 160,500 träd varit förde- 

 lade med hänsyn till kubikmassan på ett visst uppgivet sätt i 20-åriga ålders- 

 klasser trån I — 20 år och, om jag ej minnes orätt, upp till 230 — 240 år. I 

 ett stort antal fall har man utav ett ein/a påträffat provträd med viss diameter 

 och viss ålder ansett sig kunna påstå, att å skogen funnits visst belopp virke 



